19.08.2026 Справа № 363/5472/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Котлярової І.Ю.,
за участі секретаря Дрозд В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 01.06.2025 року між сторонами був укладений договір найму квартири за адресою: АДРЕСА_1 , терміном дії з 01.06.2025 року по 01.11.2025 року. При укладенні договору позивачем були сплачені кошти у розмірі 14 000, 00 грн., з яких орендна плата за перший місяць та завдаток. Після укладення договору та його вселення, через деякий час відповідач почала вимагати здійснити додаткову оплату та погрозу виселення. 15.06.2025 року позивач переказав відповідачу 7 800, 00 грн., що включало оплату за липень місяць та комунальні послуги. Позивачем було помічено присутність сторонніх осіб у квартирі за час його відсутності, тому він змушений був змінити серцевину замка у квартирі. Після чого, відповідач почала чинити тиск на нього, заявлячи про не повернення раніше сплачених коштів. В подальшому відповідач заявила, що повертається проживати у квартиру, тому позивач повинен був з`їхати з квартири. За вимогою відповідача, позивач мав залишити квартиру 12.07.2025 року. 07.07.2025 року відповідач дізнавшись, що позивач відсутній в квартирі, приїхала до квартири та змінила замок у квартирі, не зважаючи на те, що між сторонами були зовсім інші домовленості. При цьому, у квартирі залишилися речі позивача, військове спорядження, медичні ліки. 08.07.2025 року позивач був змушений викликати поліцію, щоб потрапити до квартири та забрати свої особисті речі. Відтак, договір фактично було припинено 08.07.2025 року, про що свідчить відеозапис з боді камери поліцейського. З 01.06.2025 року позивачем на користь відповідача були сплачені кошти у розмірі 21 800, 00 грн., однак фактично договір оренди діяв 1 місяць та 8 днів, а тому відповідач повинна була повернути 12 193, 55 грн, з яких 7000, 00 грн. – завдатку та 5 193, 55 грн. - за невикористані дні за липень місяць. Неповернення гарантійного платежу передбачене тільки у випадку розірвання договору за ініціативою орендаря, відтак вважає, що відповідач має повернути йому сплачені та невикористані кошти за час оренди квартири. Зазначив, що в позасудовому порядку домовленості між сторонами не досягнуто, а тому змушений звернутися до суду із даним позовом. На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 12 193, 55 грн., а також просив судові витрати покласти на відповідача. 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.09.2025 року по справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання.
23.10.2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що твердження позивача про вимогу здійснення «додаткової оплати з погрозою виселення» не є правдивими, так як ОСОБА_2 лише повідомила позивачу про необхідність сплати орендної плати за липень 2025 року з комунальними послугами. Доказів протилежного позивачем не надано. Щодо присутності сторонніх осіб в квартирі, то відповідачеві про це нічого не відомо. Навпаки від сусідів та коменданта відповідач дізналась, що позивачем без погодження з відповідачем, як власницею квартири, замінено замок у орендованій квартирі, протягом двох днів після вселення. Таке право договором оренди позивачу не надавалось, і сприймається відповідачем як втручання у її право власності та порушення умов договору. Відповідач «пішла назустріч» та просила позивача повернути замінений ним замок на місце і продовжувати проживання в орендованій квартирі, як домовлялись до 12-13 липня, поки ОСОБА_1 не знайде інше житло, але позивач не змінив замок, що і змусило відповідача вжити заходів для розірвання договору оренди та аварійного відкриття дверей для заміни замка. Так, позивач викликав наряд поліції, однак замовчує той факт, що і ОСОБА_2 викликала поліцію внаслідок того, що орендар змінив замок у її квартирі без погодження з нею. Також ОСОБА_2 викликала поліцію для фіксації аварійного відкриття квартири та заміни замка. Представник зазначила, що не відповідають дійсності і твердження про те, що відповідач не йде на контакт. Окрім того, зазначила, що сусіди не одноразово повідомляли про розпивання в орендованій квартирі спиртних напоїв, гучні компанії. З розрахунком наведеним позивачем відповідач не згодна категорично, тому наводить власний розрахунок. Так, 15.06.2025 року позивачем внесено оплату в розмірі 7 800, 00 грн. (7000, 00 грн. оплата оренди з липня по серпень, 800, 00 грн. комунальні послуги з 01.06.2025 - 15.06.2025. З 16.06.2025 - 08.07.2025 комунальні послуги склали: вивіз сміття + прибудинкова територія 220, 00 грн., газ 150, 00 грн., вода + світло 825, 00 грн., а всього 1 195, 00 грн. Позивач дійсно прожив повний місяць червень + 8 днів липня. За кожен день проживання – 233 грн. (7000: 30-233 грн. доба) х 8 = 1 864 грн. Залишок коштів з липня - серпня становить 5 136 грн. 7000 грн. завдаток + 5 136 грн. = 12 136 грн. Проте, ОСОБА_2 були витрачені кошти на заміну замка у розмірі 5 300 грн. Між сторонами в досудовому порядку велись перемовини про повернення коштів з розрахунку: 12 136 грн. - 5 300 грн. замок = 6,836 грн. - 1195 грн. комунальні послуги = 5 641 грн. Залишок коштів, які відповідач запропонувала повернути позивачу, який не погодився на цю суму. Окрім того, позивач залишив квартиру у неприбраному стані, брудну, у зв`язку із чим відповідач понесла додаткові витрати на клінінг у сумі 4000 грн. Отже, поверненню позивачу підлягають кошти у розмірі 1 641 грн., яку відповідач погодилася йому перерахувати у будь-який час. Окрім іншого просила суд звернути увагу, на обставини, які свідчать про недостовірність тверджень позивача щодо отримання ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 14 000 грн. за розпискою. Зокрема, перегляд квартири, яку планував орендувати позивач, відбувся 29.05.2025 року. Після перегляду позивач передав відповідачу завдаток у розмірі 3 000 грн. Після цього, за взаємною домовленістю сторін, відповідач написала розписку на суму 11 000 грн., яка становила залишок коштів, що підлягав сплаті позивачем у майбутньому. Таким чином, сукупний розмір обумовлених між сторонами грошових коштів становив 14 000 грн., але фактично відповідач отримала лише 3 000 грн., а решта 11 000 грн. мала бути сплачена згодом. Тому написання відповідачем розписки саме на 14 000 грн. є неможливим і суперечить встановленій хронології подій. Тому, вважає, що надана позивачем розписка є підробленим документом, який не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ у справі, з огляду на те, що сума в зазначеній розписці підкоригована самим позивачем. Посилаючись на викладене просила позовні вимоги залишити без задоволення, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу. 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач будучи присутнім у судових засіданнях та його представник, який приймав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримували та просили їх задовольнити у повному обсязі, надали аналогічні пояснення викладеним у позові. В подальшому позивачем у судовому засіданні було повідомлено про припинення представництва його інтересів адвокатом Спаським А.Ю., з підстав припинення співпраці адвоката з Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, а тому не заперечував щодо розгляду справи за відсутності адвоката. В судове засідання призначене на 19.08.2026 року на 14 год. 30 хв. позивач не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив, суд здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 
Відповідач в судові засідання не з`являлася, про місце, день та час розгляду справ була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомляла. 
Представник відповідача, будучи присутньою у судових засіданнях, в яких участь приймала в режимі відеоконференції, щодо задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні повному обсязі. В подальшому в судове засідання не з`явилася, подала до суду через підсистему «Електронний суд» заяву, згідно якої просила проводити розгляд справи без участі відповідача та її представника, у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав викладених у відзиві.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 01.06.2025 року між ОСОБА_2 (орендодавцем) та ОСОБА_1 (орендарем) був укладений договір найму (оренди) нерухомого майна (квартири, що орендується), предметом якого є тимчасова здача в найм (оренду) на платній основі однокімнатної квартири, яка належить орендодавцю, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 3.1 договору, щомісячна плата за користування об`єктом нерухомості вноситься орендарем у встановлені цим договором строки в грошовій формі і становить: 7000, 00 грн. 
Нарахування орендної плати починається з моменту фактичного використання об`єкту нерухомості, а саме з 01 червня 2025 року. Оплата комунальних послуг, що відноситься до об`єкту нерухомості проводиться орендарем додатково до щомісячної орендної плати за користування об`єктом нерухомості. А саме такі послуги: електроенергія, централізоване водопостачання та водовідведення за показниками лічильників, газ за показниками лічильника, інтернет та телебачення, домофон, опалення по квитанціям, вивіз мусора та прибудинкова територія. Ці платежі вносяться після фактичного споживання, тобто на наступний місяць після використання, але не пізніше 25-го числа кожного місяця. Звірку по лічильниках та квитанціях проводити раз на місяць для уникнення непорозумінь (п. п. 3.3, 3.4 договору).
Розрахунок по орендній платі за об`єкт нерухомості проводиться між орендодавцем і орендарем не пізніше 1-го числа кожного місяця проживання, що підлягає оплаті одним із наведених способів: безготівкою на карту банку або готівкою (п. 3.5, п.п. 3.5.1 договору).
Згідно п. 3.6 договору, при підписанні даного договору орендар вносить орендодавцю залогову (гарантійну) суму у розмірі місячної орендної плати 7000, 00 грн. котра повертається орендодавцем в день підписання акту здачі або в обмін на ключі від об`єкта нерухомості, за умови технічно і фізично справного об`єкта нерухомості.
Термін дії договору встановлений з 01.06.2025 року по 01.11.2025 року (п. 4.1 договору). 
Відповідно п.п. 5.1, 5.2 договору, орендар несе відповідальність за правильне і безпечне використання об`єкту нерухомості. Збиток, заподіяний орендодавцю або третім особам внаслідок порушення орендарем умов договору, відшкодовується орендарем самостійно і в повному обсязі. Під збитком мається на увазі значне погіршення стану орендованого житла, та нанесення шкоди меблям, побутовій техніці, ремонту помешкання, сантехніці. 
Згідно п.п. 5.3, 5.4 договору, орендар зобов`язаний підтримувати належний стан в помешканні та при звільненні самостійно або за допомогою клінінгових компаній проводити генеральне прибирання. Якщо при звільненні помешкання генеральне прибирання не зроблене, вартість клінінгових послуг відраховується з гарантійного платежу. Сума клінінгу узгоджується після моніторингу цін на ринку клінінгових послуг на день звільнення квартири. 
З довідки про зарахування коштів на рахунок за період з 29.05.2025 року по 29.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснено переказ коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить відповідачу у розмірі 3000, 00 грн. 
До матеріалів справи долучено розписку від 31.05.2025 року відповідно до якої, ОСОБА_2 взяла кошти в розмірі 14 000 тис. грн. за оренду квартири, по АДРЕСА_1 . Оплата за перший місяць та завдаток. 
З платіжної інструкції № Р24А4459901581D0965 від 15.06.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 здійснено переказ коштів на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що належить відповідачу у розмірі 7 800, 00 грн. 
07.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області із заявою про вчинення злочину ОСОБА_2 
19.07.2025 року за заявою ОСОБА_1 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025116150000175, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. З витягу встановлено, що відомості внесені за фактом того, що з 01.06.2025 року ОСОБА_2 систематично ображає та здійснює погрози фізичною розправою відносно ОСОБА_1 . 
З листа заступника начальника Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області Кадука Т. від 25.07.2025 року № 163278-2025 (676282) наданого у відповідь на заяву ОСОБА_2 , вбачається, що заява ОСОБА_2 за фактом конфліктної ситуації з ОСОБА_1 була зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (СО) Вишгородським РУП ГУНП в Київській області за ЄО № 17365 від 08.07.2025, ЄО № 17380 від 08.07.2025 року, ЄО № 17423 від 08.07.2025 року, ЄО № 17518 від 09.07.2025 року, ЄО № 17997 від 14.07.2025 року та проведено перевірку. Повідомлено, що у відношеннях які склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються в судовому порядку. За результатами перевірки не було встановлено достатніх даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та прийнято рішення про списання матеріалів заяви по перевірці до справи. 
Згідно зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.
На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.
Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України, завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.
Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України).
Згідно зі ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.
Статтею 627 ЦК України, визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як встановлено судом, відповідно до п.п. 3.1, 3.6 договору оренди від 01.06.2025 року позивачем на користь відповідача було передано орендну плату за перший місяць оренди у розмірі 7 000,00 грн. та завдаток у розмірі 7 000,00 грн., який відповідно до умов договору підлягав поверненню орендарю при підписанні акту здачі або в обмін на ключі від об`єкта нерухомості, за умови технічно і фізично справного стану об`єкта нерухомості. 
Згідно п.п. 3.4, 3,7 оплата комунальних послуг проводиться окремо і не входить до орендної плати. 
Згідно доводів викладених представником відповідача у відзиві, факт оплати позивачем на виконання умов договору оренди коштів у розмірі 14 000, 00 грн. фактично не заперечується відповідачем, однак остання заперечує про їх отримання саме у розмірі 14 000, 00 грн. за розпискою, посилаючись на те, що на картковий рахунок відповідача позивачем було здійснено переказ коштів у розмірі 3000, 00 грн. після перегляду позивачем 29.05.2025 року квартири, а на залишок коштів, що підлягав сплаті позивачем у майбутньому, а саме у розмірі 11 000, 00 грн. відповідачем була написана розписка. 
Однак, зазначені доводи представника відповідача суд оцінює критично, оскільки такі доводи зводяться виключно до того, що не вся сума підтверджена саме розпискою, проте не спростовують факту оплати позивачем на виконання умов договору оренди коштів у розмірі 14 000, 00 грн.
Окрім того, на підтвердження заперечень, що розписка не була написана відповідачем, а є підробленим документом, будь-яких документів не надано, як і не заявлено клопотання про призначення по справі експертизи.
Позивач проживав в орендованій в квартирі у період з 01.06.2025 року по 08.07.2025 року. 
Встановлено, що договір оренди між сторонами був припинений 08.07.2025 року, що і не заперечується сторонами. Будь-які акти здачі сторонами не складалися та не підписувалися. 
З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, та не спростовано відповідачем, що за час дії договору оренди позивачем було сплачено на користь відповідача грошові кошти у розмірі 21 800, 00 грн., з яких за доводами позивача підлягають йому поверненню у розмірі 12 193, 55 грн. (7000, 00 грн. завдатку та 5 193, 55 грн. за невикористані дні за липень місяць). 
Представник відповідача щодо заявленого розміру заперечує, вказавши, що відповідачем були витрачені кошти на заміну замка у розмірі 5 300, 00 грн., оплату комунальних послуг у розмірі 1 195, 00 грн., а також понесені витрати на клінінг у розмірі 4000, 00 грн., через залишення позивачем квартири у неприбраному стані, а тому відповідач не заперечує щодо повернення позивачу коштів у розмірі 1 641, 00 грн. 
Представник відповідача у судовому засіданні також наголосила, що саме з вини позивача відповідач була змушена здійснити заміну замка та саме позивач має нести витрати понесені на його заміну, оскільки позивач без дозволу власника в орендованій ним квартирі здійснив заміну замка чим порушив обумовлені між сторонами умови договору оренди.
Відповідно п.п. 5.1, 5.2 договору, орендар несе відповідальність за правильне і безпечне використання об`єкту нерухомості. Збиток, заподіяний орендодавцю або третім особам внаслідок порушення орендарем умов договору, відшкодовується орендарем самостійно і в повному обсязі. Під збитком мається на увазі значне погіршення стану орендованого житла, та нанесення шкоди меблям, побутовій техніці, ремонту помешкання, сантехніці.
Під час розгляду справи в суді позивач зазначив, що ним було здійснено заміну серцевини замка у орендованій квартирі, через те, що ним було помічено присутність сторонніх осіб в орендованій ним квартирі. 
В свою чергу відповідач, приймаючи від позивача ключі від квартири, будь-яких актів, в яких було б зафіксовано порушення з боку позивача умов укладеного між ними договору оренди не складала, що не заперечується і сторонами та підтверджується долученим позивачем до позовної заяви відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Відтак, відповідачем як орендодавцем, тобто стороною зацікавленою в належному оформленні приймання-передачі об`єкта договору оренди, не порушувалось питання складення у письмовому вигляді відповідного акта приймання-передачі квартири та ключів, що свідчить про відсутність будь-яких претензій до позивача, як орендаря квартири.
На підтвердження понесення відповідачем витрат на оплату послуг за заміну замку долучено товарний чек № 24 від 08.07.2025 року на суму 5300, 00 грн., який в силу вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України не є належним та допустимим доказом, оскільки не містить ні назви продавця (ФОП або юридична особа, код ЄДРПОУ/ІПН), ні підпису або печатки.
Сам по собі факт зазначення в товарному чеку суми у розмірі 5 300, 00 грн. не є достатнім доказом того, що такі кошти були понесені у вказаному розмірі. 
Крім того, не доведено розмір збитків, на який посилається представник відповідача, як на підставу утримання 4000, 00 грн. із суми завдатку. Належних доказів, які б підтверджували порядок визначення саме суми 4000, 00 грн., та необхідність їх проведення саме в такому обсязі, відповідачем суду не надано. Наданий представником відповідача договір про надання послуг від 11.07.2025 року не є належним та допустим доказом, оскільки укладений з фізичною особою, що позбавляє можливості пересвідчити в тому, що виконавець надає зазначені в договорі послуги. При цьому, відповідно до договору вартість послуг з клінінгу, а саме генеральне прибирання квартири становить у розмірі 4000, 00 грн., проте не підтверджує того, що зазначене генеральне прибирання було необхідним саме внаслідок проживання позивача. При цьому укладення відповідачем договору про надання послуг вже після припинення договору оренди саме по собі не свідчить про те, що передбачені таким договором роботи були обумовлені проживанням позивача, та не звільняє відповідача від обов`язку довести відповідні обставини належними доказами.
Жодних доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на оплату комунальних послуг у розмірі 1 195, 00 грн. відповідачем та її представником суду також не надано, в той час як позивачем суду надані докази про їх оплату у розмірі 800, 00 грн. 
Таким чином, відповідачем та її представником не доведено сукупності обставин, необхідних для правомірного утримання завдатку, а також коштів у розмірі 5 193, 55 грн. за невикористані дні за липень місяць. 
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності утримання вказаних коштів, у зв`язку з чим вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
При цьому, суд перевіривши наведений позивачем розрахунок грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на його користь, та провівши власний розрахунок приходить до висновку про часткову обґрунтованість розрахунку та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 12 193, 52 грн. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331, 20 грн., від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76-83, 88, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 193 (дванадцять тисяч сто дев`яносто три) гривні 52 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Повний текст рішення суду складений 25 серпня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Відповідач:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя       І.Ю. Котлярова