Справа № 212/1195/26 
2/212/2668/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2026 року м.Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Дегтярової В. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за Договором реструктуризації,
ВСТАНОВИВ ТАКЕ.
До суду звернувся представник позивача Цвинда В.В. із зазначеною позовною заявою. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяви із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляла.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позиції сторін.
Позов обґрунтований таким. Позивач як надавач послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідач свої зобов`язання з оплати наданих послуг не виконала. Між сторонами 29.05.2024 було укладено договір про реструктуризацію заборгованості, однак його умови відповідач також не виконала та борг не погасила. Просив стягнути на підставі договору про реструктуризацію борг у розмірі 6 193,28 грн за період 29.05.2024 по 29.12.2024. На підставі ст. 625 ЦК України позивач також нарахував відповідачу інфляційні втрати, 3% річних та пеню за порушення зобов`язань у розмірі 707,29 грн, 224,35 грн та 272,96 грн відповідно. Крім того, просив стягнути з відповідача судовий збір. 
Відповідачка своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась.
Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Обставина реєстрації відповідачки за адресою АДРЕСА_1 підтверджується відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади (а. с. 13).
29 травня 2024 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання № 4551 (а. с. 7). Мова йшла про заборгованість станом на 01.05.2024 в загальному розмірі 7 543,28 грн, яка виникла у період з 01.11.2021 до 01.05.2024. Згідно з Договором обов`язкова щомісячна сума платежу з погашення зазначеної заборгованості, що реструктурується на період з 29.05.2024 до 29.12.2024 роки, становить 942,91 грн. Укладення такого Договору відповідачем свідчить про те, що вона визнала наявність заборгованості за надані позивачем послуги за період до 01.05.2024 та зобов`язалась сплатити їх.
На підставі Детального розрахунку погашення заборгованості згідно з договором реструктуризації № 4551 від 29.05.2024 року (а. с. 7-8) суд встановив, що за період, коли відповідач повинна була погашати заборгованість, вона сплатила 1 350,00 грн. Відповідно, залишок заборгованості – 6 193,28 грн.
Докази погашення заборгованості та/або спростування розрахунку заборгованості відповідач суду не надала.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 
Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Щодо підстав нарахування плати за послугу.
Спір між сторонами охоплює відносини у період до 01.05.2024.
Користування послугою централізованого опалення регулювалося Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (втратив чинність 01.05.2019); у період до 01.05.2022 також регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі – «Правила 2005 року»); Законом України «Про теплопостачання» (з початку існування відносин між сторонами спору дотепер).
Зараз регулюється Законами України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (набрав чинності 10.12.2017, введений в дію з 01.05.2019, далі – «Закон про ЖКП»), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 (набрали чинності з 04.09.2019; далі – «Правила 2019 року»); у період до 01.05.2022 також регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі – «Правила 2005 року»). 
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 
Згідно з п. 18 Правил 2005 року оплата послуг повинна була здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п. 35-36 Правил 2019 року розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць; оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором; за бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів; споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Згідно з п. 37 Правил 2019 року споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Закон про ЖКП містить визначення поняття «індивідуальний споживач» - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1). 
Отже, для ідентифікації особи як споживача з 01.05.2019 мають бути ознаки користування об`єктом нерухомого майна, отримання послуги для власних потреб та укладення договору.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 9 Закону про ЖКП, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Резюмуючи регулювання виникнення підстав для оплати за житлово-комунальні послуги, суд дійшов такого висновку:
до 01.05.2019 профільний Закон 2004 року визначав споживача як особу, що отримує послугу, і тому обставина укладення ним договору – другорядна і необов`язкова;
у період з 01.05.2019 до 01.05.2021 відповідно до актуального Закону про ЖКП серед критеріїв для визначення споживача, разом з користуванням майном та отриманням послуги, наявний критерій укладення договору; однак стаття 9 цього закону про ЖКП говорить про те, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Доказів відмови від отримання послуги або відмови від укладання договору відповідач не надала. Отже, суд дійшов висновку про наявність між сторонами відносин щодо користування житлово-комунальною послугою з постачання теплової енергії (централізованого опалення).
Разом з тим визначальним у цій справі є те, що між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ОСОБА_1 29.05.2024 року було укладено договір № 4551 про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання, відповідно до умов якого підприємство надало боржнику розстрочку у погашенні заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання (умови описані вище в цьому рішенні). Укладенням цього договору відповідач визнала обставину наявності у неї боргу за послуги за період до 01.05.2024.
За правилами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України).
Приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Так, відповідачем умови договору реструктуризації належним чином не виконані. 
Як передбачено розділом 3 Договору, за порушення умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства України.
Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу за договором про реструктуризацію заборгованості. Однак, як встановив суд, мова йде про борг, що виник у відповідачки за більш ранній період, ніж зазначено у прохальній частині позову: не за період з 29.05.2024 до 29.12.2024, а за період з 01.11.2021 до 01.05.2024. Це підтверджується дослідженим судом Договором про реструктуризацію заборгованості (див. вище у цьому рішенні). Зважаючи на зазначене, встановлену судом обставину, що борг виник за інший період, ніж заявлений позивачем, у цій частині (тобто в частині зазначення періоду «з 29.05.2024 до 29.12.2024») в задоволенні позову слід відмовити.
Щодо 3% річних та втрат від інфляції.
Позивач також заявив вимогу про стягнення 3 % річних у розмірі 224,35 грн за період з 01.07.2024 до 15.01.2026; втрат від інфляції в розмірі 707,29 грн за період з липня 2024 року до січня 2026 року.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідач підстави нарахування штрафних санкцій та їх розміру жодним доказом не спростувала, альтернативних розрахунків не надала. 
Дослідивши надані позивачем розрахунки нарахування штрафних санкцій (а. с. 9), суд дійшов висновку, що вимога про стягнення 3% річних та втрат від інфляції за вказані періоди є обґрунтованою та має бути повністю задоволена.
Щодо пені.
Позивач заявив вимогу про стягнення пені за прострочення сплати заборгованості за період з 01.07.2024 до 15.01.2026 року в розмірі 272,96 грн.
Пеня є різновидом неустойки та право на її стягнення передбачене ст. 624 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону про ЖКП, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Отже, наявні підстави для стягнення пені з відповідача у розмірі та за період, заявленому позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений повністю, судовий збір належить стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог позивача, а саме: судовий збір в розмірі 3 328,00 грн. 
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд УХВАЛИВ ТАКЕ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за Договором реструктуризації – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за Договором реструктуризації заборгованості № 4551 від 29.05.2024 року у розмірі основного боргу 6 193,28 грн, інфляційні втрати у розмірі 707,29 грн, 3% річних у розмірі 224,35 грн, пеню у розмірі 272,96 грн, а всього – 7 397,88 (сім тисяч триста дев`яносто сім грн 88 коп) гривень. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 3 328,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», ЄДРПОУ: 00130850, місцезнаходження: вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 21 серпня 2026 року.
Суддя: М. В. Швець