П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/8052/26

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
– Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 липня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

01 липня 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить: 
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , які полягають в обчисленні та виплаті грошового забезпечення у періоди з 07.06.2022 року по 19.05.2023 року включно та з 18.06.2025 року по 26.06.2025 року включно без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року відповідного періоду проходження служби, що призвело до заниження розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових грошового забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за періоди з 07.06.2022 року по 19.05.2023 року включно та з 18.06.2025 року по 26.06.2025 року включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі допомоги на оздоровлення), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року відповідного періоду проходження служби, із застосуванням відповідних тарифних коефіцієнтів згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум; 
- визнати протиправними дії Військових частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , які полягають в обчисленні та виплаті грошового забезпечення у період з 27.06.2025 року по 30.06.2026 року включно без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року відповідного періоду проходження служби, що призвело до заниження розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових грошового забезпечення; 
- зобов`язати Військові частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 27.06.2025 року по 30.09.2025 року включно, а саме посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі допомоги на оздоровлення), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року відповідного періоду проходження служби, із застосуванням відповідних тарифних коефіцієнтів згідно з постановою №704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.10.2025 року по 30.06.2026 року включно, а саме посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі допомоги на оздоровлення), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року відповідного періоду проходження служби, із застосуванням відповідних тарифних коефіцієнтів згідно з постановою №704 та з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 липня 2026 року зупинено провадження у справі 400/8052/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, до набрання чинності рішенням об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі №240/401/26.
Не погодившись із прийнятою ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не врахував, що на розгляд об`єднаної палати у справі № 240/401/26 передано питання, пов`язане з правовими наслідками постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, яка набрала чинності 20.05.2023. Однак у цій справі питання застосування постанови № 481 не виникає в жодному зі спірних періодів. Перший спірний період — з 07.06.2022 по 19.05.2023 — повністю передує набранню постановою № 481 чинності. До правовідносин цього періоду вона не є застосовною за темпоральною ознакою: на той час її не існувало. Ці правовідносини регулюються пунктом 4 постанови № 704 у первісній редакції, відновленій з 29.01.2020, і щодо них сформована усталена та послідовна практика Верховного Суду (постанови від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 19.10.2022 у справі № 400/6214/21, від 25.04.2024 у справі № 240/16735/21). Другий блок спірних періодів — з 18.06.2025 по 15.07.2026 — припадає на час, коли пункт 2 постанови № 481 не був чинним. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, пункт 2 постанови № 481 визнано протиправним та нечинним. Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Постановою Верховного Суду від 16.07.2026 у справі № 320/29450/24 зазначені судові рішення скасовано. Проте це не змінює того, що в період з 18.06.2025 по 15.07.2026 пункт 2 постанови № 481 не був частиною правопорядку. У тій самій постанові у справі № 200/5250/24 Верховний Суд виснував, що подальше скасування судом норми не впливає на оцінку дій відповідача, вчинених у період її чинності. За симетрією того самого принципу, наступне відновлення норми так само не може змінювати оцінку дій, вчинених у період, коли вона чинною не була. Протилежний підхід означав би ретроспективне застосування підзаконного акта до відносин, у яких він не діяв, що суперечить принципу юридичної визначеності.
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Зупиняючи провадження по цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що на розгляді Верховного Суду перебуває адміністративна справа №240/401/26 за позовом колишнього військовослужбовця до прикордонного загону Державної прикордонної служби України з питань перерахунку та виплати за період з 29.01.2020 по 15.06.2021 та з 03.10.2022 по 10.12.2025 основних та додаткових видів грошового забезпечення позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року. Суд зазначив, що правовідносини у справах є подібними та від рішення палати Верховного Суду щодо підтвердження діючих правових позицій, або відступу, безумовно залежить в тому числі і рішення у цій справі.
Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі наступного. 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Тобто, для зупинення справи на підставі зазначеного пункту обставини справи, яка зупиняється і яка перебуває на розгляді у палаті, повинні бути подібними.
У зазначеній справі позивач оскаржує правомірність обчислення розміру грошового забезпечення за період до 19.05.2023 року та з 18.06.2025 року з урахуванням приписів пункту 4 постанови №704, тобто у період за виключенням періоду дії Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481.
Своєю чергою, необхідність передачі справи №240/401/26 на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду мотивована тим, що колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав та судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду по-різному застосовують норми статті 7 та статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України в частині застосування положень постанови №481 для обрахунку розміру грошового забезпечення військовослужбовців, із якого, у тому числі, проводить обрахунок розміру пенсії колишніх військовослужбовців, внаслідок чого очевидною є необхідність формування єдиної правозастосовчої практики з означеного питання.
Так, колегія суддів зазначила, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка входить до складу судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, що спеціалізується на розгляді справ, зокрема, пов`язаних з проходженням публічної служби, сформував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у постанові від 24.06.2025 у справі №420/5584/24, у силу яких подальше скасування судом пункту 2 постанови №481 про внесення змін до пункту 4 постанови №704 не впливає на оцінку дій відповідача щодо обрахунку виплат грошового забезпечення із застосуванням чинної на той час (у період з 20.05.2023 по 18.06.2025) редакції постанови №704.
Тим часом, постановою Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі №520/5814/24 сформульовано правовий висновок про те, що до правовідносин, пов`язаних із оформленням та направленням до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного на 01.01.2024 відповідно до постанови №704, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена постановою №481, якою визначено фіксовану розрахункову величину 1762,00 грн.
З урахуванням наведеного, мають місце різні підходи палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо застосування пункту 4 постанови №704 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481, у період чинності постанови № 481, а саме з 20.05.2023 по 18.06.2025.
Водночас, колегія суддів вказує, що у справі яка розглядається, спірні правовідносини стосуються перерахунку та виплати грошового забезпечення за період до 19.05.2023 року та з 18.06.2025 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік і на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Тобто спірні правовідносини не охоплюють період чинності постанови № 481 до її скасуванню в судовому порядку.
У той же час, у справі №240/401/26 спірним питанням є правомірність обчислення розміру грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 по 18.06.2025 з урахуванням приписів пункту 4 постанови №704 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481, що визнана нечинною та скасована рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025.
Отже, справи № 400/8052/26 та №240/401/26 охоплюють різні часові періоди стосовно заявлених позовних вимог, які передані на розгляд палати.
Враховуючи викладене, вірними є доводи апелянта, що часові періоди у справах № 400/8052/26 та №240/401/26 є відмінними, тому висновок об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №240/401/26 не буде застосовним до спірних правовідносин у справі, що розглядається.
Суд першої інстанції на викладені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішенням по справі №240/401/26.
За таких умов, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали про зупинення провадження, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст.ст.236, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 328 КАС України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 липня 2026 року – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко