РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2026 року 	м. Рівне	№460/429/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, від 16.12.2025 № 172050007185;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням, пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 10.12.2025.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.
За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що в квітні 2025 року він вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За результатами розгляду заяви позивача, відповідач рішенням відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993. Не погоджуючись з цим рішенням, позивач оскаржив його до суду. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі № 460/14142/25 йому було відмовлено в задоволенні позову з тих підстав, що довідка Вараського ліцею № 2 Вараської міської ради від 17.07.2025 № 01-36/161 про період навчання в середній школі № 2 Рівненської області з 01.09.1982 по 25.06.1987 не надавалась пенсійному органу із заявою про призначення пенсії, а відтак не досліджувалась і не враховувалась. У зв`язку з чим, позивач в грудні 2025 року повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до якої долучив вказану довідку. Відповідач рішенням від 16.12.2025 № 172050007185 також відмовив позивачу в призначенні пенсії з тих підстав, що надані документи не підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років. Такі дії пенсійного органу позивач вважає протиправними, оскільки факт його проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом необхідного періоду стверджується наявністю у нього посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, витягом з реєстру територіальної громади та відповідною довідкою навчального закладу. З наведених мотивів, просить позов задовольнити в повному обсязі.
24.02.2026 через підсистему «Електронний Суд» суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/006555186 від 19.05.2025 про період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, з 15.09.1987 по 20.05.1988, та з 22.06.1990 по дату не вказано, не зараховано період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю з 08.04.1992 по 31.12.1992, оскільки період реєстрації перетинаються з періодами роботи в місті Рівне та відсутня довідка про постійне проживання. Вказує, що довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана відповідним органом місцевого самоврядування, як це передбачає абзац дев`ятий підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, не підтверджує факт проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років, а тому підстави для застосування до позивача положень статті 55 Закону № 796-XII щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відсутні, позаяк визначені вказаною законодавчою нормою умови щодо проживання/ роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років не виконуються. Відтак, позивачем підтверджено період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року лише — 3 роки 02 місяці 00 днів, що не достатньо для визначення права на зниження пенсійного віку. Таким чином, відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах він діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю.
ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою суду від 16.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Ухвалою суду від 06.05.2026 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області належним чином засвідчені копії заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.12.2025 та усіх доданих до неї документів (матеріалів), за результатами розгляду яких прийнято спірне рішення від 16.12.2025 № 172050007185.
07.05.2026 на виконання вимог ухвали суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшли витребувані судом документи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.
Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (4 категорії), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 20.07.1998.
10.12.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
16.12.2025 відповідачем прийнято рішення № 172050007185, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У спірному рішенні відповідачем зазначені наступні мотиви його прийняття: страховий стаж особи становить 37 років 07 місяців 00 днів; вік заявника 55 років 09 місяців 05 днів. Підставою прийняття пенсійним органом такого рішення, як слідує з його змісту, слугувало те, що період постійного проживання (постійної роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 25 років 02 місяці 16 днів, а станом на 01.01.1993 – 03 роки 02 місяці 16 днів. З огляду на вказане, в рішенні відповідач констатував відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993.
Позивач, не погоджуючись з рішенням про відмову в призначенні пенсії та вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Суд зауважує, що з огляду на предмет спору та зміст спірних правовідносин, ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Згідно з Преамбулою, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Водночас, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Згідно з частиною першою статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
При цьому, пункт 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII містить примітку, згідно з якою початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону № 796-XII, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом чотирьох років до 01.01.1993.
Водночас, початкова величина зменшення пенсійного віку (2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.19686) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 3 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому, максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII становить 5 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.
Тотожна правова позиція щодо умов визначення наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на максимальну величину без застосування початкової величини (передбаченої приміткою до пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII) висловлена Верховним Судом у постанові від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22 (адміністративне провадження № К/990/634/24).
Водночас, суд відхиляє як безпідставне та таке, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства, твердження позивача про наявність у нього права на зниження загального пенсійного віку на 5 років виключно у зв`язку з наявністю у нього посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Розділу Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням статті 55 Закону № 796-XII, для підтвердження права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку заявником надається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (особи, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, надають таке посвідчення за наявності) та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
На переконання суду, необхідність додаткового надання особою довідки про періоди проживання на території зони радіоактивного забруднення зумовлена наступним.
З аналізу змісту пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII слідує, що визначення загального показника (кількості років) зниження пенсійного віку залежить від двох обставин, а саме: 1) факту проживання (роботи) у відповідній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 (незалежно від часу проживання (роботи) в цей період); 2) загальної кількості повних років проживання (роботи) у відповідній зоні.
Наприклад, якщо до особи не застосовується початкова величина зниження пенсійного віку, то проживання особи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 протягом чотирьох років свідчить про набуття нею права на зниження пенсійного віку на 1 рік (4 роки / 3 роки ? 1 рік).
Так, 20.07.1998 позивачу було видане посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно з яким позивач є громадянином, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю. При цьому, бланк такого посвідчення містить застереження: "Затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18 червня 1991 р. № 44".
На момент отримання позивачем вказаного посвідчення порядок їх видачі був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 "Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок № 501). Також, пунктом 2 вказаної Постанови було дозволено використовувати для видачі громадянам уже виготовлені бланки посвідчень (без вкладишів до них) за зразками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18.06.1991 № 44 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до пункту 6 Порядку № 501 (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.07.1998), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.
Відтак, враховуючи, що приписи пункту 6 Порядку передбачали видачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) коричневого кольору, серія В лише одній категорії осіб, то суд погоджується з доводами позивача в частині того, що наявність у нього посвідчення НОМЕР_1 від 20.07.1998 може підтверджувати обставину щодо його проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років.
Разом з тим, таке посвідчення не містить відомостей про проживання (роботу) позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю у період з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) по 31.07.1986, а також про часові межі та загальну кількість років проживання (роботи) позивача у такій зоні. В свою чергу, Порядок № 501 не визначає такі обставини як умови для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що наявність у позивача лише посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.07.1998 не може підтверджувати набуття ним права як на застосування початкової величини зниження пенсійного віку (2 роки), так і максимальної (5 років).
Тому, на переконання суду, Порядок № 22-1 і встановлює, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є саме посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Як вказував суд раніше, зменшення пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ здійснюється з урахуванням двох самостійних умов:
1) початкова величина зниження пенсійного віку 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період;
2) проживання щонайменше 4 роки станом на 01.01.1993 є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 3 роки проживання, роботи.
Водночас, застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 щонайменше 4 років.
Згідно з наявним у матеріалах справи витягом з реєстру Вараської територіальної громади від 19.05.2025 № 2025/006555186, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 у періоди з 15.09.1987 по 20.05.1988 та з 22.06.1990 дотепер є: АДРЕСА_1 . 
Крім того, у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , дата заповнення 18.01.1988, містяться наступні відомості про трудову діяльність позивача:
з 18.01.1988 по 23.05.1988 – працював на посаді слюсаря 2 розряду у Кузнецовському АТП-15637;
з 18.01.1988 по 24.04.1990 – служба в лавах радянської армії;
з 05.07.1990 по 01.04.1992 – працював на посаді водія 3 класу автобуса в Кузнецовському АТП-15637.
Вказані періоди роботи також підтверджуються довідками ТДВ «Кузнецовське АТП-15637» від 15.04.2025 № 173-1/06 та від 15.04.2025 № 174-1/05.
Місто Кузнецовськ Рівненської області відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.
При цьому, суд враховує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є приналежність особи до потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи) на території зони, що зазнала радіоактивного забруднення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 (адміністративне провадження № К/9901/45843/18) та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17 (адміністративне провадження № К/9901/22569/18, К/9901/22573/18).
Крім того, у постановах від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23 (провадження № К/990/40765/23), від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22 (адміністративне провадження № К/990/11776/23), від 02.10.2024 у справі № 500/551/23 (адміністративне провадження № К/990/28639/23) Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості.
В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач не вперше звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. 
Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.05.2025 № 172050007185 йому було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання на забрудненій території. 
Не погодившись із відмовою в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі № 460/14142/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовлено повністю.
Підставою для відмови в задоволенні позову стало те, що довідка Вараського ліцею № 2 Вараської міської ради від 17.07.2025 № 01-36/161 щодо періоду навчання позивача в середній школі № 2 Рівненської області з 01.09.1982 по 25.06.1987 до Пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії не надавалася та відповідно таким не досліджувалася та не враховувалася. Тобто Пенсійним органом при визначенні права позивача на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідний період навчання не міг бути врахований до періоду проживання у радіаційно забрудненій зоні. 
Натомість, судовим рішенням констатовано, що період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 04 роки 15 днів (з 26.04.1986 по 25.06.1987, з 15.09.1987 по 18.01.1988, з 22.06.1990 по 01.04.1992, з 02.04.1992 по 01.01.1993).
Відтак, на момент звернення із заявою про призначення пенсії підтверджений період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становив 02 роки 10 місяців 15 днів.
Суд наголошує, що за приписами частини четвертої статті 78 КАС України не потребує повторного доказування обставина, встановлена рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді іншої справи, у якій бере участь особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, суд вважає, що не потребує повторного доказування факт проживання (роботи) позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 протягом 02 років 10 місяців 15 днів.
Натомість, спірним в межах цієї справи є незарахування до періоду проживання позивача на забрудненій території періоду навчання в середній школі № 2 Рівненської області з 01.09.1982 по 25.06.1987, визначеного в довідці Вараського ліцею № 2 Вараської міської ради від 17.07.2025 № 01-36/161.
Так, з долучених до матеріалів справи документів на виконання ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 судом встановлено, що при зверненні до відповідача із заявою від 10.12.2025, зареєстрованою за № 3564, позивачем було надано довідку Вараського ліцею № 2 Вараської міської ради від 17.07.2025 № 01-36/161. Зазначене безпосередньо підтверджується розпискою-повідомленням.
Зі змісту довідки Вараського ліцею № 2 Вараської міської ради від 17.07.2025 № 01-36/161 слідує, що ОСОБА_1 у 1987 році закінчив 10-Б клас середньої школи № 2 Рівненської області (нині Вараський ліцей № 2 Вараської міської ради) та отримав атестат про середню освіту серії НОМЕР_3 від 25.06.1987. Також повідомлено, що був зарахований у 6-Б клас з 01.09.1982.
Суд критично оцінює дії відповідача щодо незарахування до періоду проживання на забрудненій території періоду навчання в середній школі № 2 Рівненської області, оскільки за загальним правилом місце постійного проживання особи нерозривно пов`язане з місцем її постійного навчання або роботи.
Верховний Суд у постанові від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23 вказував, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).
Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. 
Відтак, постійне місце навчання на денній формі нерозривно пов`язане з постійним місцем проживанням особи.
У постановах від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17 та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Таким чином, суд констатує, що оскільки період навчання на забрудненій території підтверджений належними доказами, зокрема довідкою навчального закладу та атестатом про середню освіту, то такий період має бути зарахований до періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю.
З урахуванням викладеного, аналізуючи надані для призначення пенсії документи та враховуючи встановлені рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі № 460/14142/25 обставини, суд приходить до висновку про те, що позивачем документально підтверджено період його проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 протягом 04 років 00 місяців 17 днів (з 26.04.1986 (дата аварії на ЧАЕС) по 25.06.1987, з 15.09.1987 по 18.01.1988, з 22.06.1990 по 01.01.1993).
Крім того, враховуючи, що позивач проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії по 25.06.1987, то він має право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки. 
При цьому, загальний документально підтверджений період проживання (роботи) позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю до 01.01.2015 (у зв`язку з набранням чинності змін до Закон України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 № 791а-XII зону посиленого радіоекологічного контролю з вказаної дати було виключено з переліку зон, що зазнали радіаційного забруднення) становить понад 26 років, а тому позивач також набув право на зниження пенсійного віку на максимальну величину - 5 років.
Одночасно суд зауважує, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 55 Закону № 796-XII також є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Також, суд повторює, що згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
В силу вимог абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII позивач має право на зменшення на 5 років як пенсійного віку, так і страхового стажу.
Тобто, для призначення пенсії на пільгових умовах позивач повинен мати страховий стаж в розмірі не менше 27 років.
Згідно з рішенням про відмову у призначенні пенсії від 16.12.2025 № 172050007185, наданими позивачем документами підтверджено наявність у нього страхового стажу обсягом 37 років 07 місяців 00 днів.
Таким чином, суд констатує, що при зверненні із заявою про призначення пенсії від 10.12.2025 позивач підтвердив право на зниження пенсійного віку на 5 років та наявність страхового стажу понад 27 років, а тому відповідач приймаючи рішення від 16.12.2025 № 172050007185 діяв всупереч приписам Конституції України та Закону № 796-XII, чим порушив право позивача на соціальний захист у старості.
В сукупності встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.12.2025 № 172050007185 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню.
Відтак, позовні вимоги як про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу, так і про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо дня, з якого відповідача належить зобов`язати призначити пенсію позивачу, то суд звертає увагу на таке.
Частиною першою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, зокрема, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:
пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсійного віку (55 років) позивач досягнув ІНФОРМАЦІЯ_2 , а за призначенням пенсії звернувся 10.12.2025, тобто поза межами тримісячного строку з дня досягнення пенсійного віку.
За таких обставин, пенсію позивачу належить призначити з дати звернення – 10.12.2025, як про це і просить останній у позовній заяві.
Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовну заяву слід задовольнити повністю.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, за подання даного адміністративного позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1331,20 грн, а тому судові витрати останнього в частині сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.12.2025 № 172050007185, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 10.12.2025 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судового збору в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна грн, 20 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 22.07.2026. 
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ); 
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076).

Суддя       Ольга ПОЛІЩУК