Справа № 275/487/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ

10 серпня 2026 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді Лівочки Л.І.,
при секретарі - Степанчук С.А.,
розглянувши у судовому засіданні в залі Брусилівського районного суду Житомирської області цивільну справу №275/487/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборговансті за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 72451,64 гривень.
Позовні вимоги обгрунтували тим, що 04 травня 2025 року між ТОВ "Бізнс Позика" та ОСОБА_1 укладено договір №536702-КС-001 в електронній формі, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. на умовах строковості та сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,00% в день (фіксована ставка), та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в сумі 20000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
Також, 18 липня 2025 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору №536702-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у у порядку, визначеному ст.12 ЗУ "Про електронну комерцію". Позичальнику надано додатковий кредит у розмірі 10000 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №536702-КС-001 відповідач ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснив часткову оплату за даним договором на загальну суму 33169,82 грн.
Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору, і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем станом на 05 травня 2026 року у розмірі 72451,64 грн., що складається з: 23938,44 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 33513,20 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 15000,00 грн.- суми заборгованості по відсотках до ст.625 ЦК України.
Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №536702-КС-001 від04 травня 2025 року у розмірі 72451,64 грн. та сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн.
До суду представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про часткове визнання позову, так як він є військовослужбовцем ЗСУ, а саме тіла кредиту, в іншій частині позовні вимоги не визнав, просив розгладати справу без його участі.
Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ТОВ "Бізнес Позика" 04 травня 2025 року направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №536702-КС-001 про надання кредиту.
04 травня 2025 прийнято (акцептовано) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №536702-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
04 травня 2025року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 було укладено договір №536702-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".
Також встановлено, що ТОВ "Бізнес Позика" 18 липня 2025 року направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти додаткову угоду №1 до договору №536702-КС-001 від 04 травня 2025 про надання кредиту .
18 липня 2025 прийнято (акцептовано) пропозицію (оферту) щодо укладення додаткової угоди до договору №536702-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
18 липня 2025 року між ТОВ "Бізнес Позика"та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору №536702-КС-001 від 04 травня 2025 про надання кредиту, яку підписано одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".
Підписуючи договір та додаткову угоду електронними цифровими підписами, саме як фізична особа, відповідач підтвердив, що він погоджується виконати їх умови та розуміє їх зміст.
Згідно п. 2.1 договору кредиту №515320-КС-001 ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
Відповідно до п. п. п. 2.3, 2.4, 2.5, 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 договору кредиту, строк надання кредиту становить 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,00% фіксована, комісія за надання кредиту: 4000,00 гривень; термін дії договору встановлений до 19 жовтня 2025 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 49464,22 гривень; загальні витрати за кредитом: 29464,22 гривень та орієнтована реальна річна процентна ставка: 6918,23%%.
Пунктом 4 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Також, згідно додаткової угоди №1 до договору кредиту №515320-КС-001 про надання кредиту від 04.05.2025, ТОВ "Бізнес Позика" надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., що разом становить сума кредиту 24233,20 грн.
Паспортами споживчого кредиту встановлено, що ТОВ "Бізнес Позика" надало ОСОБА_1 кредит у сумі 2000,00 грн, строком на 24 тижні, безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, та 10000 грн. відповідно до додаткової угоди. Зазначене також підтверджується копіями візуальної форми послідовності дій клієнта
З наданих позивачем доказів слідує, що ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти 04.05.2025 в розмірі 20000,00 грн. та 18.07.2025 у розмірі 10000 грн. шляхом перерахування на банківські картки позичальника № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які були вказані ОСОБА_1 , що підтверджується анкетою клієнта ТОВ "Бізнес Позика" від 06.05.2026 року та підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ "ПрофітГід".
З інформації АТ "ОщадБанк" від 04 червня 2026 року слідує, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 на яку 04.05.2025 зараховано 20000 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №536702-КС-001 від 04.05.2025 року, та довідки про стан заборгованості, відповідач ОСОБА_1 станом на 20 травня 2026 року має заборгованість у розмірі 72451,64 грн., що складається з: 23938,44 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 33513,20 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 15000,00 грн. - сума заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦПК україни.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
'Відповідно до ст.8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону.
Відповідно до ст.ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно ст.ст. 525,526,530,610 ЦК України, зобов`язання, які взяли на себе сторони при укладенні договору, повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушення зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).
Як слідує з положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Договір є обов"язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України , позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором( стаття 1049 ЦК України).
Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд приходить до висновку, що позивачем надані докази на підтвердження того, що відповідачем укладено з ТОВ "Бізнес Позика" договір №536702-КС-001 про надання кредиту від 04 травня 2025 та додаткову угоду у формі електронного документа з використанням електронного підпису та отримано грошові кошти у розмірі 30000 грн., що визнав і відповідач у заяві, поданій до суду.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. 
За змістом ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей( Закон № 2011), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону України " Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовець це особа, яка проходить військову службу. Після звільнення з військової служби особа втрачає статус військовослужбовця.
Законом № 2011 визначено категорії військовослужбовців і умови, за яких надається їм пільга по кредитним договорам.
Пункт 15 статті 14 Закону № 2011 по суті умовно визначає три основні категорії військовослужбовців, а саме: військовослужбовці, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, а також їх дружини (чоловіки); військовослужбовці, які були призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружини (чоловіки); інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду (у тому числі, які проходять військову службу за контрактом осіб рядового складу, осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу та інші види військової служби, встановлені частиною шостою статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, крім військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період), які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружини (чоловіки).
Аналізуючи статтю 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», можна зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей, закріплений у пунктах 1-12 цього Закону, та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині з 04.10.2025 по т.п.ч., що підтверджується довідкою від 07.11.2025 року, виданою командиром в/ч НОМЕР_3 .
Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов"язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд звертає увагу на те, що договором №536702-КС-001 від 04 травня 2025 року укладеного з ОСОБА_1 , встановлений інший розмір процентів, а тому нарахування зоборгованості за процентами річних на підставі статті 625 ЦК України до правовідносин, що виникли між сторонами, не застосовуються. 
У зв`язку з наведеним, враховуючи період перебування відповідача на військовій службі з 04.10.2025 по теперішній час та виникненням зобов`язання між сторонами 04.05.2025 року, то нараховані позивачем відсотки підлягають стягненню з відповідача за період з 04.05.2025 року по 03.10.2025 року( включно) у розмірі 30-6000грн.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню за кредитним договором №536702-КС-001 від 04 травня 2025 року заборгованість у розмірі 54538 гривень 22 копійки, з яких: 23938,44 грн. заборгованість за тілом кредиту 30600, грн.- заборгованість за процентами, 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.
На підставі Законів України " Про електронну комерцію", "Про електронні документи та електронний документообіг", ст.ст.525, 526, 530, 610, 611, 629, 1048-1049, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 12-13, 76-81, 141, 263-265,352-355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (ЄДРПОУ:41084239) заборгованість за кредитним договором №536702-КС-001 від 04.05.2025 у розмірі 54538 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять вісім) гривень 44 копійки та сплачений судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. 

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення, яке складено 17 серпня 2026 року. 

Суддя  Л. І. Лівочка