ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/7708/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюк В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо виключення позивача з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», стягнення на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами медичного огляду позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Вказані обставини підтверджуються довідкою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії №9/1784 від 21 вересня 2022 року та відповідними відомостями, внесеними до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .
У сформованому 30 січня 2026 року електронному військово-обліковому документі позивача зазначалося, що його виключено з військового обліку, він не є військовозобов`язаним, а підставою виключення є непридатність до військової служби.
Водночас у сформованому 10 травня 2026 року електронному військово-обліковому документі статус позивача змінено на «військовозобов`язаний», хоча у цьому ж документі залишилися відомості про постанову ВЛК від 21 вересня 2022 року щодо непридатності позивача до військової служби з виключенням з військового обліку.
12 травня 2026 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виправлення відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Листом від 19 травня 2026 року №4905 відповідач повідомив, що зміни до облікових даних позивача внесено на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09 квітня 2026 року №1195/3564 у зв`язку з відсутністю медичних документів, які підтверджують підстави для виключення позивача з військового обліку.
На думку позивача, відсутність у розпорядженні відповідача певних примірників медичних або облікових документів не є законною підставою для зміни його військово-облікового статусу, оскільки постанова ВЛК від 21 вересня 2022 року не скасована та не переглянута у встановленому порядку (а.с.1-9).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.31).
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів поважності причин його неподання суду не надав, правомірності оскаржуваної бездіяльності не обґрунтував та витребуваних судом документів не подав.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно із частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
21 вересня 2022 року позивач пройшов медичний огляд позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з довідкою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії №9/1784 від 21 вересня 2022 року позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відомості про зазначене рішення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії внесено до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , у якому також міститься відмітка про виключення позивача з військового обліку 21 вересня 2022 року. 
У електронному військово-обліковому документі, сформованому 30 січня 2026 року, щодо позивача зазначено: «виключено з обліку»; категорія обліку – «не військовозобов`язаний»; підстава – непридатність до військової служби; постанова ВЛК – «непридатний з виключенням з військового обліку»; дата проходження ВЛК – 21 вересня 2022 року.
Разом із тим у електронному військово-обліковому документі, сформованому 10 травня 2026 року, статус позивача відображено як «військовозобов`язаний». При цьому у вказаному документі збережено відомості про постанову ВЛК від 21 вересня 2022 року, відповідно до якої позивач є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.
Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232-XII), Законом України від 16 березня 2017 року №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (Закон №1951-VIII), Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (Порядок №1487), та Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (Положення №402).
Згідно із частиною першою статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частин першої та третьої статті 33 цього Закону військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів і ведеться за місцем їх проживання.
За приписами пункту 3 частини шостої статті 37 Закону №2232-XII виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
Частина дев`ята статті 37 Закону №2232-XII передбачає, що виключення з військового обліку здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки із внесенням відповідних даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Системний аналіз статей 33 та 37 Закону №2232-XII свідчить, що законодавець розмежовує взяття на військовий облік, зняття з військового обліку та виключення з військового обліку як різні за підставами та правовими наслідками процедури.
Виключення з військового обліку відрізняється за своїми правовими наслідками від зняття з військового обліку. Зняття з військового обліку має тимчасовий характер та передбачає подальше взяття особи на облік за новим місцем або за іншою визначеною законом підставою. Натомість виключення з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби означає припинення належності особи до категорії призовників, військовозобов`язаних або резервістів за наявності відповідного рішення військово-лікарської комісії.
Відносини у сфері функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів регулюються Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Метою ведення Реєстру є забезпечення військового обліку громадян України, оброблення і використання достовірних та актуальних відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Органи ведення Реєстру зобов`язані забезпечувати повноту, достовірність та актуалізацію відомостей, які вносяться до нього.
За змістом статей 4, 5 та 6 Закону №1951-VIII Реєстр є інформаційно-комунікаційною системою, призначеною для забезпечення військового обліку, а його ведення ґрунтується, зокрема, на принципах законності, достовірності, повноти та актуальності відомостей.
Відповідно до статті 9 Закону №1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право отримувати інформацію про своє включення до Реєстру та відомості про себе, внесені до нього, а також звертатися щодо виправлення недостовірних відомостей.
Стаття 14 Закону №1951-VIII покладає на органи ведення Реєстру обов`язок вносити, актуалізувати та виправляти персональні й службові дані Реєстру на підставі належних документів та відомостей, одержаних у встановленому законом порядку.
Порядок №1487 визначає механізм організації і ведення військового обліку та передбачає внесення до облікових документів і Реєстру відомостей про взяття, зняття та виключення громадян з військового обліку. Зміна військово-облікового статусу повинна ґрунтуватися на передбачених законом документах і не може здійснюватися лише на підставі внутрішнього припущення про недостатність архівних матеріалів.
Відповідачем не надано суду доказів того, що постанова ВЛК від 21 вересня 2022 року про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку була скасована, переглянута або визнана недійсною уповноваженою військово-лікарською комісією чи судом.
Відповідно до Положення №402 постанови військово-лікарських комісій приймаються в установленій цим Положенням формі, оформлюються відповідними медичними документами та можуть бути переглянуті або скасовані лише уповноваженими штатними військово-лікарськими комісіями у порядку, визначеному цим Положенням.
Отже, до моменту скасування або перегляду постанови ВЛК компетентним органом така постанова є чинною та підлягає врахуванню органом військового обліку. Розпорядчий документ територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є передбаченою Положенням №402 формою перегляду або скасування постанови ВЛК.
Також відповідачем не надано нової постанови ВЛК щодо визначення придатності позивача до військової служби; рішення штатної ВЛК або Центральної військово-лікарської комісії про скасування постанови ВЛК №9/1784 від 21 вересня 2022 року; документа, яким позивача у встановленому законом порядку повторно взято на військовий облік; відомостей про дату, суб`єкта та правову підставу зміни облікових даних позивача у Реєстрі; копії розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09 квітня 2026 року №1195/3564, на яке відповідач послався у листі від 19 травня 2026 року.
Саме по собі посилання відповідача на відсутність у нього певних медичних документів не спростовує чинності виданої позивачу довідки ВЛК, відомостей тимчасового посвідчення та інформації, яка раніше була внесена до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Суд зазначає, що недоліки ведення, зберігання або передавання відповідачем медичної чи військово-облікової документації не можуть створювати негативні наслідки для особи, яка отримала належно оформлені документи від уповноваженого державного органу та обґрунтовано покладалася на їх чинність.
Внутрішнє розпорядження територіального центру комплектування та соціальної підтримки не може замінювати постанову уповноваженої військово-лікарської комісії та саме по собі не є достатньою правовою підставою для припинення дії раніше прийнятої постанови ВЛК.
Матеріали справи не містять доказів існування передбаченої законом процедури поновлення на військовому обліку особи, яка була виключена з нього через непридатність до військової служби, без попереднього скасування чи перегляду відповідної постанови ВЛК.
Суд також ураховує, що підстава, передбачена пунктом 3 частини шостої статті 37 Закону №2232-XII, на час виникнення спірних правовідносин залишається чинною.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За правилами частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Згідно зі статтями 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми, а відповідно до статті 90 цього Кодексу суд оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження.
Відповідач указаного процесуального обов`язку не виконав, відзиву на позов не подав та доказів правомірності невнесення до Реєстру достовірних відомостей щодо позивача суду не надав.
За змістом частини другої статті 2 КАС України адміністративні суди перевіряють, чи прийняті рішення та вчинені дії суб`єктів владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи в межах позовних вимог, однак може вийти за ці межі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може, зокрема, визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати його вчинити певні дії.
Судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявності законної підстави для відображення позивача як військовозобов`язаного за одночасної наявності чинних відомостей про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Звернувшись 12 травня 2026 року із заявою про виправлення облікових даних, позивач надав відповідачу можливість усунути суперечності у Реєстрі в позасудовому порядку. Однак відповідач достовірних відомостей до Реєстру не вніс, статусу позивача відповідно до чинної постанови ВЛК не відновив.
Тому бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку є протиправною.
Щодо способу захисту порушеного права суд зазначає таке.
За приписами статті 5 КАС України особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист, зокрема шляхом визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії.
Визнання бездіяльності відповідача протиправною без зобов`язання внести належні відомості до Реєстру не забезпечить ефективного поновлення порушеного права позивача, оскільки у Реєстрі надалі зберігатиметься недостовірний статус військовозобов`язаного.
Внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів належить до повноважень відповідного органу ведення Реєстру. При цьому після встановлення судом факту наявності чинної постанови ВЛК та відсутності законних підстав для невідображення її правових наслідків у відповідача відсутня можливість діяти на власний розсуд щодо змісту облікових відомостей.
Тому належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону №2232-XII.
Наявність довідки ВЛК №9/1784 від 21 вересня 2022 року, тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та електронного військово-облікового документа від 30 січня 2026 року підтверджує факт виключення позивача з військового обліку. Доказів протилежного відповідач суду не надав.
З огляду на встановлені обставини та наведені норми права суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у справі.
З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у сумі 1 331 грн 20 коп., що підтверджується відповідним платіжним документом (а.с.10). Відтак зазначені судові витрати належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з визнанням непридатним до військової служби.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк