Справа № 158/2473/26
Провадження № 2/0158/1125/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

09 липня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання – Оніщук Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.
Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником:
- 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 3/4 частки земельної ділянки площею 0,2499 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0232, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: с. Кульчин, Луцького району, Волинської області;
- 3/4 частки земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розміщена за адресою: с. Кульчин, Луцького району, Волинської області.
Уся інша частка вищевказаного майна належить відповідачу ОСОБА_2 .
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 року по справі № 158/541/22, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошову компенсацію в сумі 114 894 (сто чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. за 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; грошову компенсацію в сумі 133 534 (сто тридцять три тисячі п`ятсот тридцять чотири) грн. за 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2499 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0232, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Кульчин Ківерцівського району Волинської області; грошову компенсацію у сумі 20 363 (двадцять тисяч триста шістдесят три) грн. за 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Кульчин Ківерцівського району Волинської області. 
Разом з тим, на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 року по справі № 158/541/22 припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2499 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0232, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Кульчин, Ківерцівського району Волинської області; на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Кульчин, Ківерцівського району Волинської області; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2687 (дві тисячі шістсот вісімдесят сім) грн., витрати пов`язані з проведенням оцінки нерухомого майна в розмірі 3600 (три тисячі шістсот) грн. та 4152 (чотири тисячі сто п`ятдесят дві) грн. 94 коп. витрат пов`язаних з проведенням експертизи.
06.07.2023 державним реєстратором на підставі вказаного рішення суду, внесено відомості до Державного реєстру речових прав про припинення за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частку у вищезазначеному майні.
Крім того, на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 року по справі № 158/541/22, було видано виконавчий лист № 158/541/22 від 28.03.2023, який було пред`явлено до виконання Луцькому відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, який відкрив виконавче провадження № 71432884 від 31.03.2023. 
Постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 27.09.2023, 3/4 частки земельної ділянки, площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розміщена в с. Кульчин, Луцького району, Волинської області в рахунок погашення заборгованості було передано ОСОБА_2 , про що було складено відповідний акт.
Враховуючи факт передачі майна стягувачу, позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на вищевказана майно, однак рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.05.2024 у справі № 158/2762/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було відмовлено з тих підстав, що попереднє рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 року по справі № 158/541/22 з боку ОСОБА_1 фактично не виконано, тобто вона не сплатила ОСОБА_2 компенсацію 1/4 частини оспорюваного майна.
Тому, виконавчий лист № 158/541/22 від 28.03.2023 знову було пред`явлено до виконання Луцькому ВДВС у Луцькому районі ДМУМЮ, який на цій підставі відкрив виконавче провадження №75764226 від 12.08.2024. Дане виконавче провадження закінчено 12.02.2026 фактом повного його виконання з боку позивача. 
08.04.2026 позивачка ОСОБА_1 звернулась до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» із заявами про реєстрацію нерухомого майна. Проте, їй було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, оскільки подані нею документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. 
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 виконала рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 у справі № 158/541/22 щодо компенсації 1/4 частки оспорюваного майна, просить визнати за нею право власності на 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/4 частки земельної ділянки площею 0,2499 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0232, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: с. Кульчин, Луцького району, Волинської області; 3/4 частки земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розміщена за адресою: с. Кульчин, Луцького району, Волинської області.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.06.2026 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче провадження.
19.06.2026 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання позовні вимоги не визнає, а вважає, що у даному випадку має місце повторне звернення позивача з тим самим позовом, з тим самим предметом і з аналогічних підстав, у задоволенні якого їй уже було відмовлено раніше, що на даний час є законною підставою для закриття провадження у даній справі або залишення позовної заяви без розгляду. З цих же підстав відповідач вважає, що позивач може врегулювати даний спір шляхом ухвалення додаткового рішення у справі № 158/541/22 про перехід до неї права власності на 1/4 частку спірного майна внаслідок припинення права власності ОСОБА_2 на цю частку, після сплати компенсації її вартості. 
26.06.2026 представник позивача – адвокат Татарин В.М. подала до суду відповідь на відзив, вказавши, що підстава даного позову не є аналогічною, що була у справі № 158/2762/23, оскільки ОСОБА_1 повністю компенсувала вартість нерухомого майна, до того ж зверталась до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» із заявами про реєстрацію нерухомого майна, де отримала відмови у проведенні реєстраційних дій. Таким чином, жодного зловживання процесуальними правами з боку позивача ОСОБА_1 немає. В зв`язку з цим, просить задовольнити позовні вимоги позивача.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.06.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача – адвокат Татарин В.М. у судове засідання не з`явилась, подала до суду відповідну заяву, в якій просить судове засідання проводити у відсутності сторони позивача. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи. 
Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.
Судом встановлено, що на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.05.2024 у справі № 158/2762/23 позивач ОСОБА_1 є власником 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 3/4 частки земельної ділянки, площею 0,2499 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0232, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розміщена в с. Кульчин, Луцького району Волинської області; 3/4 частки земельної ділянки, площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розміщена в с. Кульчин, Луцького району Волинської області. 
На підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 у справі № 158/541/22 встановлено, що 1/4 частка вищевказаного майна належала відповідачу ОСОБА_2 , що також підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав №№ 338543421, 338532103, 338544962 від 10.07.2023 року.
Разом з тим, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у сумі 114894 грн. за 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у сумі 133534 грн. за 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2499 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0232, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Кульчин Ківерцівського району Волинської області; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у сумі 20363 грн. за 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Кульчин Ківерцівського району Волинської області; припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/4 частку вищевказаного майна; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2687 грн., витрати пов`язані з проведення оцінки нерухомого майна в розмірі 3600 грн. та 4152,94 грн. витрат пов`язаних з проведенням експертизи.
06.07.2023 року державним реєстратором, на підставі вказаного рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 року, внесено відомості до Державного реєстру речових прав, про припинення права власності на 1/4 частку у вищезазначеному майні, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав №№ 338543421, 338532103, 338544962 від 10.07.2023 року.
Проте, 10.04.2026 року державним реєстратором прав на нерухоме майно були прийняті рішення за №№ 84241266, 84238894, 84240347 про відмову в проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на 1/4 частки оспорюваного майна, оскільки подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в пункті 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18, зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина п`ята статті 11 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з частиною першою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.
Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Водночас тут відсутнє звернення інших осіб до юрисдикційних органів про відсутність у особи цивільного права.
Оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі. Якщо таким органом є суд, то особа, чиє право оспорюється, може вимагати його визнання шляхом звернення із зустрічним позовом.
З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з`ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться.
Згідно із положеннями статей 15 та 16 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.
Перевіривши доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, суд встановив, що предметом позову у даній справі є вимога позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частини оспорюваного майна.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Разом з тим, за приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).
Тобто, відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.
Отже, у даній справі, відповідачами мають бути ті особи, які не визнають, що до особи позивача переходить право власності на частину майна.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначає, що вона не являється належним відповідачем у даній справі, оскільки її право власності на 1/4 частки оспорюваного майна припинено на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 у справі № 158/541/22 та проведено відповідну державну реєстрацію припинення речового права. Крім того, з цих же підстав відповідач вважає, що позивачка вправі звернутись до суду про ухвалення додаткового рішення у справі № 158/541/22 про перехід до неї права власності на 1/4 частки спірного майна внаслідок припинення права власності ОСОБА_2 на цю частку після компенсації її вартості. 
Таким чином, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності. 
Аналогічний висновок міститься у постанові від 19.05.2020 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/1608/18, де вказано, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. 
З копії постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 27.09.2023, що видана старшим державним виконавцем Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ в рамках виконавчого провадження № 71432884, вбачається, що 3/4 частки земельної ділянки, площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розміщена в с. Кульчин, Луцького району, Волинської області в рахунок погашення заборгованості було передано ОСОБА_2 , про що було складено відповідний акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 27.09.2023 по ВП № 71432884.
Як вбачається з копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.02.2026 року з позивача ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 стягнуто грошову компенсацію у сумі 114 894 (сто чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. за 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; грошову компенсацію в сумі 133 534 (сто тридцять три тисячі п`ятсот тридцять чотири) грн. за 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2499 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0232, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Кульчин Ківерцівського району Волинської області; грошову компенсацію у сумі 20 363 (двадцять тисяч триста шістдесят три) грн. за 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Кульчин Ківерцівського району Волинської області.
Оскільки, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2022 року щодо компенсації вартості 1/4 частини оспорюваного майна позивачем виконано, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частки майна, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Підстав для закриття провадження у справі, залишення позовної заяви без розгляду чи ухвалення додаткового рішення в судовому засіданні не встановлено. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2687 грн. 91 коп. 
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 355, 356, 358, 364, 392 ЦК України, суд –

У Х В А Л И В

Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,2499 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0232, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: с. Кульчин, Луцького району, Волинської області;
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 0721882703:02:001:0233, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розміщена за адресою: с. Кульчин, Луцького району, Волинської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 2687 (дві тисячі шістсот вісімдесят сім) гривень 91 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Представник позивача – адвокат Татарин Вікторія Миколаївна, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: 43016, Волинська область, м. Луцьк, вул. Драгоманова, 1А. 
Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч