П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/19722/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К. 
Суддя-доповідач - Канигіна Т.С. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Слободонюка М.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
До Хмельницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.11.2025 №222030035819 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 31.10.2025 в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідках від 07.05.2025 № 77-Ф та від 07.05.2025 № 78-Ф, виданих головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебувала на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду України та отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
31.10.2025 позивачка звернулася із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закон України "Про державну службу", надавши довідки, встановленої форми, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.11.2025 № 222030035819 позивачці відмовлено у переведенні на зазначений вид пенсії.
Позивачка вважає вказане рішення протиправним, оскільки досягла пенсійного віку, має необхідний страховий стаж, а також стаж державної служби понад 20 років. Надані довідки про складові заробітної плати містять усі необхідні реквізити та підтверджують нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. На переконання позивачки, відповідач мав усі передбачені законом підстави для переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком державного службовця з урахуванням довідок про складові заробітної плати. 
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2026 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.11.2025 року №222030035819 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 31.10.2025 року в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідках від 07.05.2025 року № 77-Ф та від 07.05.2025 року № 78-Ф, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058- IV.
31.10.2025 позивачка звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
До звернення додано: трудову книжку, довідки про складові заробітної плати від 07.05.2025 №78-Ф, №77-Ф.
За принципом екстериторіальності заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та рішенням від 07.11.2025 №222030035819 відмовило ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
У цьому рішенні вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 41 рік 02 місяці 29 днів. Відповідно до умовного розрахунку пенсії згідно із Законом України "Про державну службу" стаж роботи на посадах державної служби станом на 01.05.2016 становить 15 років 00 місяців 24 дні. Згідно з наданими позивачем документів наявне право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Управління прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно із Законом України "Про державну службу" у зв`язку з недотриманням пункту 42 Порядку №622, а саме: відсутністю довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця на час звернення.
Позивачка, вважаючи спірне рішення протиправним, звернулася до суду з цим позовом.
ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом №889-VІІІ) позивачка обіймала посаду, яка відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, належала до посад державних службовців (відповідачем не заперечується).
Відповідачем у спірному рішенні не заперечується наявність у позивачці спеціального стажу, необхідного для набуття права на пенсію державного службовця. З матеріалів справи суд встановив, що стаж державної служби позивачки станом на 01.01.2016 склав 15 років 00 місяців 24 дні та понад 20 років на дату звільнення з роботи - 27.01.2022). 
За висновком суду першої інстанції, право позивачки на призначення пенсії (досягнення встановленого законом віку та наявності спеціального стажу) відповідно до Закону №889-VIII сторонами не оспорюється.
Спірним питанням у цій справі є відмова відповідача у призначенні позивачці пенсії відповідно до Закону №889-VIII через відсутність довідки про складові заробітної плати станом на день звернення.
Суд встановив: 27.01.2022 позивачка була звільнена з державної служби, вона завчасно звернулася до відповідача як роботодавця та одночасно до Головного управління Пенсійного фонду (на обліку в якого позивачка перебуває) із заявою про видачу їй довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області видало позивачці: довідку про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 01 грудня 2023 року від 07.05.2025 №77-Ф та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за грудень 2023 року від 07.05.2025 №78-Ф. 
Усі відображені у цих довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Судом першої інстанції не встановлено та відповідачем не надано обґрунтованих доводів про те, що надані позивачкою для обчислення пенсії разом із заявою від 31.10.2025 довідки про заробітну плату від 07.05.2025 №77-Ф та №78-Ф не відповідали Порядку №622 або Порядку №823.
Суду першої інстанції також дійшов висновку, що станом на 31.10.2025 (дату подання відповідачу заяви про призначення пенсії) позивачка: мала необхідний стаж державної служби; була звільнена з державної служби; подала відповідачу (видані цим органом як роботодавцем) дві довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 07.05.2025 №77-Ф, від 07.05.2025 №78-Ф відповідно до затверджених форм, які недостовірних відомостей не містили; усі документи, надані позивачкою, містили достовірні відомості, відповідали положенням чинного законодавства, а довідки про заробітну плату відображали її складові, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідали затвердженим станом на 31.10.2025 формам.
Таким чином, відповідач протиправно та в порушення положень чинного законодавства прийняв рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії державного службовця з урахуванням довідок від 07.05.2025 № 77-Ф та від 07.05.2025 № 78-Ф, виданих головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, - ГУ ПФУ в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначаючи, що суд під час винесення оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для об`єктивного вирішення справи, виніс рішення, ґрунтуючись на неправильному застосуванні норм матеріального права та на висновках, які фактично не відповідали обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
За доводами скаржника, є помилковим висновок суду, що ГУ ПФУ в Полтавській області протиправно відмовило ОСОБА_1 у переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі заяви від 31.10.2025, оскільки позивачка не є особою, яка на день набрання чинності Законом № 889-VIII мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу", тому не може вважатися особою, яка з досягненням пенсійного віку, має право на перехід на пенсію державного службовця, передбачену статтею 37 Закону № 3723-ХІІ.
Позивачка правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
VІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статі 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622), який визначає механізм реалізації права окремих категорій громадян, зокрема державних службовців, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".
Відповідно до пункту 4 Порядку № 622 (у редакції, чинній з 01.01.2020) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на неї, у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Для осіб, які на момент звернення за призначенням пенсії не перебувають на державній службі, пенсія обчислюється з розміру заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено відповідні внески.
Крім того, Порядком № 622 передбачено, що за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і не перебувають на державній службі на момент виходу на пенсію, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) може визначатися у середніх розмірах таких виплат, установлених законодавством за місяць, що передує місяцю звернення за пенсією, але не раніше травня 2016 року, за відповідною або прирівняною посадою за останнім місцем роботи на державній службі.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
З аналізу вищенаведених норм слідує, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі № 265/3709/17, від 19.03.2019 у справі № 357/1457/17, від 01.04.2020 у справі № 607/9429/17, від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04 2023 у справі № 1.380.2019.003855 тощо.
Статтею 46 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ (у редакції, чинній на час звернення позивачки із заявою від 31.10.2025 до ПФУ) визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 1 частини другої зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону.
Відповідачем зазначено, що за документами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 становить 41 рік 02 місяці 29 днів; відповідно до умовного розрахунку пенсії згідно із Законом України "Про державну службу" стаж роботи на посадах державної служби станом на 01.05.2016 становить 15 років 00 місяців 24 дні.
З урахуванням вищенаведеного, станом на 01.05.2016 позивачка мала стаж державної служби не менш як 10 років, станом на 01.05.2016 вона займала посаду державної служби.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не є особою, яка на день набрання чинності Законом № 889-VIII мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу", тому не може вважатися особою, яка з досягненням пенсійного віку, має право на перехід на пенсію державного службовця, передбачену статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, спростовується вищенаведеним.
Стосовно довідок колегія суддів зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області видало позивачці: довідку про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 01 грудня 2023 року від 07.05.2025 №77-Ф та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за грудень 2023 року від 07.05.2025 №78-Ф. 
Згідно із Порядком № 622 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб") Додаток 4 до нього містить форму довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), яка відповідає довідці від 07.05.2025 № 78-Ф.
Також Додаток 3 до цієї Постанови містить форму довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі, яка відповідає довідці від 07.05.2025 №77-Ф.
Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідачем протиправно прийнято оскаржуване рішення, оскільки відповідачем не надано обґрунтованих доводів про те, що надані позивачкою для обчислення пенсії разом із заявою від 31.10.2025 довідки про заробітну плату від 07.05.2025 №77-Ф та №78-Ф не відповідали Порядку №622 або Порядку №823.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правовірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.11.2025 №222030035819 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 31.10.2025 в розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної в довідках від 07.05.2025 № 77-Ф та від 07.05.2025 № 78-Ф, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Інші доводи скаржника є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
VIII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Канигіна Т.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Слободонюк М.В.