МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 р.  	№ 400/90/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідачів	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області , вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,  Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області , вул. Ольжича, 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003, 	

про	визнання протиправним та скасування рішення від 25.02.2025 №143150021636, зобов`язання вчинити певні дії,	

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – відповідач 1), Головного управління пенсійного фонду України в Житомирської області (далі – відповідач 2) та просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 143150021636 від 25.02.2025 року, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирської області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пенсію за віком( по досягненню 60 років) з моменту її звернення , а саме з 18.02.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирської області, зарахувати, при призначенні пенсії за віком (по досягненню 60 років), до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період навчання з 01.09.1981 року по 24.06.1982 рік згідно свідоцтва № 1049 від 24.06.1982 року.
В обґрунтування позову вказує, що відповідач 2 протиправно не зарахував період навчання з 01.09.1981 року по 24.06.1982 рік, хоча відповідно до свідоцтва № 1049 від 24.06.1982 року позивач проходила навчання в період з 01.09.1981 року по 24.06.1982 року. 14.02.1983 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на ОСОБА_3 ». В зв`язку з чим у вказаної трудової книжці зроблений запис , відповідно до якого, прізвище змінено на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 14.02.1983 року. Тобто, зміна прізвища підтверджені вказаною трудовою книжкою.
Ухвалою від 07.01.2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 25 .02.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 143150021636 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу — 32 роки. За наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії та доданих до неї документів, до загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1981 по 24.06.1982 згідно свідоцтва № НОМЕР_2 від 24.06.1982, оскільки не можливо прослідкувати зміну прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », свідоцтво про одруження або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну прізвища не долучено. Відтак, рішення вважає протиправним. 
Від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 25.02.2025 №143150021636 про відмову у призначенні пенсії. Відповідно до результатів розгляду документів, доданих до заяви. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:- період навчання з 01.09.1981 по 24.06.1982 згідно свідоцтва №1049 від 24.06.1982, оскільки не можливо прослідкувати зміну прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », свідоцтво про одруження або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну прізвища не долучено. Відтак, рішення вважає протиправним. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
18.02.2025 року позивач вперше зверну лася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058).
25.02.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 143150021636 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу — 32 роки.
Вважаючи протиправним рішення відповідача 2, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі – Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” № 637 від 12.08.1993 року (далі – Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно із пунктом 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 24.06.1982 згідно свідоцтва №1049 від 24.06.1982, відповідач 2 зазначив, що за наданими позивачем документами не можливо прослідкувати зміну прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».
Суд вважає зазначені твердження відповідача безпідставними, оскільки дослідивши надані позивачем документи суд встановив наступне. 
Так, відповідно до свідоцтва № 1049 від 24.06.1982 року позивач проходила навчання в період з 01.09.1981 року по 24.06.1982 року. Відповідно до трудової книжки , яка була видана радгоспом « Гігант», 07.12.1982 року, в період навчання, вона була прийнята на роботу у члени радгоспу «Гігант» Республіка Молдова, в якості рядової колгоспниці. 14.02.1983 року вона уклала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на ОСОБА_3 ». В зв`язку з чим у вказаної трудової книжці зроблений запис , відповідно до якого, прізвище змінено на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 14.02.1983 року. За вимогою кадрового робітника колгоспу ім. Шевченко, їй була заведена нова трудова книжка в Україні під № НОМЕР_3 від 02.06.1982 року на прізвище « ОСОБА_3 ». 27.04.1990 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_4 ( свідоцтво про розірвання шлюбу наявне). 28.06.1991 року вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 ». 21.01.1993 року вона розірвала шлюб та змінила знову своє прізвище, а саме « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 ». Про всі ці змінені прізвища існують записи в трудової книжці під № НОМЕР_3 , яка була заведена в Україні. 
Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження навчання в період з 01.09.1981 року по 24.06.1982 року. Відтак, відповідач 2 протиправно не зарахував до страхового стажу ці періоди навчання. Суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення відповідача 2 № 143150021636 від 25.02.2025 року та зобов`язати відповідача 2 зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1981 року по 24.06.1982 рік згідно свідоцтва № 1049 від 24.06.1982 року. 
Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.
Згідно приписів частини першої ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Тобто, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивачки, відповідача 2 необхідно зобов`язати повторно розглянути заяву позивача від 18.02.2025 року про призначення пенсії за віком.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, позовні вимоги належить задовольнити частково.
Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив у розмірі 1064,96 грн., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов ОСОБА_1 містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".
Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 1064,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ідентифікаційний код 13844159) Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003, ідентифікаційний код 13559341) про визнання протиправним та скасування рішення від 25.02.2025 №143150021636, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.02.2025 № 103550010988.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича,7, м. Житомир,10003, ідентифікаційний код 13559341) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) період навчання з 01.09.1981 року по 24.06.1982 рік згідно свідоцтва № 1049 від 24.06.1982 року та повторно розглянути заяву від 18.02.2025 року.
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003 ідентифікаційний код 13559341) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар