ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2026 | м. Дніпро | Справа № 904/594/26

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Савенко В.А.
за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури, Дніпропетровська область, м. Дніпро, в інтересах держави в особі 
позивача-1: Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, Дніпропетровська область, с. Піщанка 
позивача-2: Державної служби геології та надр України, м. Київ 
до Приватного акціонерного товариства «Новомосковський завод мінводи», Дніпропетровська область, смт. Слобожанське 
про стягнення 2 151 834 994,45 грн 

Представники:
від прокуратури: Камлер А.В.;
від позивача-1: не з`явився;
від позивача-2: Гера Г.Г.;
від відповідача: Коляда О.О.;
СУТЬ СПОРУ:
Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах держави в особі позивача-1: Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, позивача-2: Державної служби геології та надр України звернулась до господарського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Новомосковський завод мінводи» про стягнення на користь держави шкоду, заподіяну самовільним користуванням надрами, у розмірі 2 151 834 994,45 грн.
Суд ухвалою від 16.02.2026 позовну заяву Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача-1: Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, позивача-2: Державної служби геології та надр України залишив без руху. Запропонував Дніпропетровській обласній прокуратурі усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про уточнення позовних вимог із зазначення правильної адреси відповідача у строк до 02.03.2026 включно.
18.02.2026 до господарського суду від прокуратури надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 про залишення позовної заяви без руху.
Суд ухвалою від 20.02.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 09.03.2026.
06.03.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно з Переліком корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 №827 "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення", мінеральні підземні води є корисною копалиною загальнодержавного значення. Самовільне видобування копалин загальнодержавного значення завдає шкоди інтересам держави в особі її центральних органів, а не територіальній громаді безпосередньо. Таким чином, повноваження сільських рад як органів місцевого самоврядування обмежені лише копалинами місцевого значення. Щодо загальнодержавних копалин у позивача-1 відсутні регуляторні або контролюючі функції. Збитки за порушення законодавства про надра, нараховані Держекоінспекцією або Держгеонадрами, зараховуються до державного бюджету відповідно до ст.29 Бюджетного кодексу України, в той же час згідно ст.64 Бюджетного кодексу України до складу доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад такі збитки не зараховуються. Оскільки кошти не мають надходити безпосередньо до місцевого бюджету Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, як пряма компенсація, позивач-1 не має матеріально-правового інтересу в цій справі. Позивач-1 не наділений функцією державного нагляду (контролю) за дотриманням правил використання надр загальнодержавного значення; не є органом, що взагалі наділений правом стягнення збитків згідно Методики. Отже, оскільки орган місцевого самоврядування не є органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах (щодо надр загальнодержавного значення), прокурор помилково визначив як позивача Піщанську сільську раду Самарівського району Дніпропетровської області. Відповідач зазначає, що позивачем-2 не надсилалась претензія згідно з абз. 1 п. 1 розділу VІ Методики до відповідача, тобто не проводились обов`язкові заходи досудового врегулювання спору, а тому не виникло право на звернення до суду. Законодавством чітко врегульовано порядок встановлення порушень надрокористувачем умов користування надрами, відповідно до якого встановлення таких порушень можливе лише в ході проведеної перевірки, результати якої відображаються в акті за наслідками її проведення, що підтверджує невиконання умов користування надрами та є підставою вжиття Держгеонадра заходів для усунення виявлених порушень, водночас не дотримання позивачем-2 встановленого Законом № 877 порядку встановлення порушень позбавляє Держгеонадра стягувати збитки в судовому порядку, незважаючи на те, що розрахунок збитків зроблено в рамках кримінального провадження. Оскільки відповідач не одержав акт індивідуальної дії від позивача-2, відповідач здійснював видобуток надр – мінеральної води, сумлінно вважаючи, що спеціальні дозволи на користування надрами ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» №2680 від 03.06.2002 та №5725 від 07.02.2013 є такими, що діють. Копію наказу № 176 від 28.03.2023 Держгеонадр відповідач отримав вперше 11.02.2026 у додатку № 26 до позовної заяви в цій справі, поданої прокурором. До 11.02.2026 відповідач не отримував від Держгеонадр копію наказу № 176 від 28.03.2023. У листі-повідомленні №1150/02-1/2-23 від 29.03.2023, який відповідач одержав 19.04.2023, Держгеонадра зазначила невірний номер наказу (№178 від 28.03.2023), що унеможливило своєчасну ідентифікацію правових підстав обмеження прав позивача. Копію наказу №176 від 28.03.2023 на адресу ПРАТ «Новомосковський завод мінводи» позивач-2 не надсилав. Можливе розміщення на веб-сайті Державної служби геології та надр України наказу №176 від 28.03.2023 не означає того, що надрокористувач міг дізнатись про цей наказ та про те, що дію спеціальних дозволів на користування надрами № 2680 від 03.06.2002 та № 5725 від 07.02.2013 зупинено, оскільки надрокористувачі не мають обов`язку здійснювати моніторинг всіх наказів, що публікуються на веб-сайті Держгеонадр. Оприлюднення на веб-сайті здійснюється з метою доведення до широкого загалу публічної інформації. А враховуючи той факт, що наказ №176 від 28.03.2023 не є за своєю правовою суттю публічним нормативно-правовим актом, а є актом індивідуальної дії, його зміст мав бути доведений до надрокористувача безпосередньо, а не шляхом оприлюднення на веб-сайті. Крім того, станом на день подання цієї заяви за посиланням https://www.geo.gov.ua/diyalnist/nakazy/ не розміщено тексту наказу №176 від 28.03.2023. У відповідача відсутня інформація чи було цей наказ розміщено за вказаним посиланням раніше. Розміщення інформації на офіційному веб-сайті спрямоване на інформування громадськості і не є способом взаємодії (інформування) між надрокористувачем та Державною службою геології та надр України, тим більше, що такий спосіб інформування відповідача не передбачений Угодами про умови користуваннч надрами з метою видобування корисних копалин №2680 від 07.10.2016 та №5725 від 07.02.2013, що є невід`ємними частинами спеціальних дозволів на користування надрами №2680 від 03.06.2002 та №5725 від 07.02.2013 відповідно, виданих відповідачеві. Відповідно до п.7.3. вказаних угод «Держгеонадра зобов`язана своєчасно інформувати Надрокористувача з питань, які віднесені до його компетенції і виникають стосовно виконання умов Дозволу та положень цієї угоди». Також інформацію про наказ №176 від 28.03.2023 не було доведено до відповідача і через електронну геоінформаційну систему користування надрами. На момент винесення оскаржуваного наказу у відповідача були відсутні кінцеві бенефіціарні власники, оскільки всі акціонери володіли акціями, частка яких становила менше 25% статутного капіталу. У зв`язку з тим, що не відбувалось державної реєстрації змін якихось відомостей про ПРАТ «Новомосковський завод мінводи» в ЄДР, у відповідача не виникло обов`язку одночасно з цим повідомити держреєстратора про відсутність КБВ. В той же час станом на 28.03.2023 була чинна законодавча відстрочка на внесення відомостей про КБВ до ЄДР: згідно п.1, 2 ч.1 Закону України від 03 березня 2022 року №2115-ІХ «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни». У листі № 60780/8.4.3/32-22 від 26.07.2022 Мін`юст підтвердив, що під час воєнного стану санкції за неподання відомостей про КБВ не застосовуються, а строк виконання цього обов`язку перенесено. Держгеонадра, як суб`єкт владних повноважень, проігнорували ці норми, застосувавши до відповідача непомірний захід впливу — зупинення дії спецдозволів, навіть не надавши відповідачеві перед цим якогось строку для подання інформації про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Зупинення дії спецдозволів без попереднього припису та надання строку на усунення (який за законом №2115-IX ще й не настав) є прямим порушенням принципу законності. Відповідач відкрито здійснює видобуток корисних копалин, подає до податкових органів декларації з рентної плати за спеціальне використання води та надрами, здійснює платежі з рентної плати за спеціальне використання води та надрами до державного бюджету, подає звітні баланси використання підземних вод за 2023 та 2024 роки за формою 7-ГР до Держгеонадр. Це явно свідчить про той факт, що відповідачеві було невідомо, що дію спеціальних дозволів на користування надрами №2680 від 03.06.2002 та №5725 від 07.02.2013 було зупинено. Також звертає увагу, що у березні 2024р. відповідач подав відомості про кінцевих бенефіціарних власників до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і очевидно, що якби йому було відомо, що саме з підстав відстутності цих відомостей і було зупинено дію спецдозволів, то він би відразу звернувся до Держгеонадра з інформацією про внесення цих відомостей. Але він звернувся лише у липні 2024р. коли в рамках кримінального провадження №42023042110000110 від 19.12.2023 дізнався із листа №4-4822-21 від 12.07.2024 Держекоінспекції, що з підстав п. 2 ч.1 ст.57 КУпН зупинено дію спецдозволів на користування надрами. В той же час копію наказу №176 від 28.03.2023 відповідачеві знову ж ніхто не надсилав. Таким чином, в діях відповідача відсутня вина у самовільному видобуванні корисних копалин у період з 18.04.2023 по 25.07.2024. В розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами від 09.10.2025, здійсненого Держгеонадрами та надісланого до матеріалів кримінального провадження №42023042110000110 від 19.12.2023 супровідним листом №7369/02-1/2-25 від 09.10.2025, а також і у висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 29.10.2025р. №СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД, взятий показник Ці, який було змінено в цій Методиці в редакції Наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів № 1629 від 10.12.2024. Вказані розрахунки не відповідають ст.58 Конституції України, оскільки нові правила Методики мають бути застосовані тільки до подій, що відбулися після змін в Методиці. До подій користування корисних копалин, що відбувались в період з 18.04.2023 по 25.07.2024 при розрахунку має бути застосовано абзац шостий п.2 розділу IV Методики в редакції, що була чинна у зазначений період. Норми вказаного наказу не містять будь-яких застережень щодо поширення його дії на відносини, які виникли до набрання ним чинності У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
06.03.2026 відповідач подав до суду клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним та заяву про залишення позову без розгляду.
06.03.2026 відповідач подав до суду клопотання про зупинення розгляду справи.
В підготовче засідання 09.03.2026 з`явилися прокурор, представник позивача-1 та представник відповідача. Представник позивача-2 в підготовче засідання не з`явився.
Суд ухвалою від 09.03.2026 відклав підготовче засідання на 18.03.2026.
13.03.2026 позивач-1 подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що збитки, заподіяні державі внаслідок самовільного користування надрами в адміністративних межах Піщанської сільської ради Дніпропетровської області, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища сільської ради на рахунок по коду класифікації доходів бюджету 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природнього середовища внаслідок господарської діяльності та іншої діяльності». Враховуючи, що відповідачем заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу на території Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, то вказаний орган місцевого самоврядування виконує функції держави у даних спірних відносинах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди до бюджету на суму 2 151 834 994,45 грн, і тому уповноважений представляти інтереси держави в якості позивача. Таким чином, Піщанська сільська рада Самарівського району Дніпропетровської області як орган місцевого самоврядування, уповноважена державою забезпечувати виконання відповідного місцевого бюджету, у зв`язку з чим зобов`язана здійснювати функції щодо забезпечення надходження до місцевого бюджету доходів, зокрема і у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу на її території.
13.03.2026 позивач-1 подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутності його представника.
17.03.2026 прокурор подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Тобто у даному випадку місцевий бюджет Піщанської сільської ради отримує 50 процентів, а обласний бюджет Дніпропетровської обласної ради 20 процентів від суми заподіяних відповідачем збитків за самовільне користування надрами. Завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби у подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. З урахуванням викладеного, у позивача– 1 наявний матеріально-правовий інтерес в цій справі, він наділений відповідними повноваженнями щодо стягнення та отримання до місцевого бюджету відповідної частки (50%) від суми заподіяних відповідачем збитків та може відповідно до законодавства виступати позивачем або відповідачем в судах. Тому позивач– 1 є належним та правомочним позивачем у цій справі. Його бездіяльність щодо невжиття відповідних заходів шляхом звернення до суду з позовною заявою детально обґрунтовано в позовній заяві. Зазначив, що до позовної заяви додано лист ПрАТ «Новомосковський завод минводи» № 1/гео від 29.07.2024 про усунення порушень, які стали підставою для зупинення дії спецдозволів, з додатками. Зміст вказаного листа та додані до нього документи свідчать про те, що відповідач як мінімум з 29.07.2024 був обізнаний про наявність наказу та причини зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами, а можливо і значне раніше знав про наявність таких підстав, оскільки на усунення порушень, що призвели до зупинки спеціальних дозволів також потрібни відповідний час. Прокурор зазначає, що Держгеонадра здійснило розрахунки розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, у кримінальному провадженні № 42023042110000110 від 19.12.2023 на підставі листа слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області від 07.10.2025 №297010-2025 (вх. Держгеонадр № 13987-ЗА/1-25 від 07.10.2025). При розрахунку збитків, Держгеонадрами застосовано Методику визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затверджену наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 366 від 15.09.2022, та формулу, передбачену у п.п. 2, 4 Розділу ІV «Розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, крім самовільного користування надрами на тимчасово окупованих територіях та на іншій території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації». Ціна одиниці товарної продукції гірничого підприємства – видобутої корисної копалини (мінеральної сировини)(Ц0) визначалась згідно із Методикою відповідно до відомостей, викладених в таблиці «Ціна одиниці товарної продукції гірничого підприємства – видобутої корисної копалини (мінеральної сировини)(Ц0)» на ІІІ квартал 2025 року, розміщеної на офіційному веб-сайті Держгеонадр: www.geo.gov.ua, в підрозділі «Ціна одиниці товарної продукції» розділу «Надрокористування», вартість 1 м3 мінеральної природно-столової води для промислового розливу (код 1.4.01.01).
17.03.2026 прокурор подав до суду заперечення на клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним, заперечення на заяву про зупинення провадження, заперечення на заяву про залишення позову без розгляду.
17.03.2026 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив.
17.03.2026 позивач-2 подав клопотання про відкладення розгляду справи.
В підготовче засідання 18.03.2026 з`явилися прокурор та представник відповідача. Представники позивача-1,2 в підготовче засідання не з`явились.
06.03.2026 відповідач подав до суду клопотання про зупинення розгляду справи.
Суд ухвалою від 18.03.2026 клопотання Приватного акціонерного товариства «Новомосковський завод мінводи» про зупинення провадження у справі - задовольнив. Зупинив провадження у справі № 904/594/26 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/3346/26.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2026 апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 у справі № 904/594/26 задоволено. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2026 у справі № 904/594/26 скасовано. Справу № 904/594/26 передано для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.
24.06.2026 справа № 904/594/26 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2026 було продовжено строк підготовчого провадження у справі 904/594/26 на тридцять днів до 31.08.2026 включно, а також призначено підготовче засідання на 04.08.2026 на 16:00 год в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судових засідань № 1-201 за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.
30.07.2026 позивач-2 подав до суду заяву, в якій просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
Суд ухвалою від 30.07.2026 задовольнив клопотання позивача-2.
04.08.2026 прокурор подав до суду заперечення на клопотання відповідача про визнання доказів недопустимими.
04.08.2026 відповідач подав до суду заяву про виклик експерта.
У підготовче засідання 04.08.2026 з`явились прокурор, представники позивача-2 та відповідача. Представник позивача-1 в підготовче засідання не з`явився.
В судовому засіданні 04.08.2025 представник позивача-2 заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
Суд ухвалою від 04.08.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 17.08.2026. Постановив провести судове засідання у справі № 904/594/26 з Державної служби геології та надр України, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підготовче засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання (кабінеті) № 1-104 за адресою: 49027, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1
В судове засідання 17.08.2026 з`явились прокурор, представники позивача-2 та відповідача. Представник позивача-1 в підготовче засідання не з`явився.
В судовому засіданні 17.08.2025 представник позивача-2 заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
Суд ухвалою від 17.08.2026 відклав розгляд справи по суті на 02.09.2026. Заяву Приватного акціонерного товариства “Новомосковський завод мінводи” про виклик експерта - задовольнив. Викликав у судове засідання на 02.09.2026 о 12:30 год. судового експерта сектору фізико-хімічних та екологічних досліджень Донецького НДЕКЦ МВС України Якушеву Оксану Сергіївну для надання усних пояснень та роз`яснень щодо висновку експерта від 29.10.2025 № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД. Постановив провести судове засідання у справі № 904/594/26 з Державної служби геології та надр України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
25.08.2026 Донецький науково - дослідний експертно - криміналістичний центр МВС України подав до суду лист, в якому на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровській області від 17.08.2026 по справі № 904/594/26 повідомив, що Донецький НДЕКЦ МВС не може забезпечити явку в судове засідання на 02.09.2026 на 12:30 Якушевої Оксани Сергіївни у зв`язку з тим, що з 14.07.2026 вона не перебуває в трудових відносинах з Донецьким НДЕКЦ МВС.
31.08.2026 відповідач подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що події, що є предметом розгляду (період ймовірного самовільного користування надрами), відбувалися у період з 18.04.2023 по 25.07.2024, проте експерт при обчисленні показника (Ці (ціна одиниці товарної продукції) застосувала нормативну формулу в редакції Наказу Міндовкілля № 1629 від 10.12.2024, тобто на підставі норм, які не існували на момент виникнення правовідносин. Більше того, експерт використала ціну за ІІІ квартал 2025 року (4936,93 грн/м?). Судовий експерт Якушева О.С. має кваліфікацію виключно за спеціальністю 10.19 «Дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єкти довкілля». Вона є екологом, а не товарознавцем. У Таблиці №1 свого Висновку (сторінка 15 Висновку) експерт безпідставно застосувала ціну одиниці товарної продукції для корисних копалин категорії «Води мінеральні лікувальні» (код 1.4.01.01). Згідно з матеріалами справи та технологічними паспортами свердловин №2-е, № 23732 та № 55е ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» видобуває виключно мінеральну природну столову воду. Судовий експерт-еколог не володіє знаннями у галузі товарознавства та класифікації промислової продукції. Не розуміючи різниці між «столовою» та «лікувальною» водою, експерт самостійно змінила споживчі та товарні властивості копалини. Для вірного визначення ринкового показника “Ці” орган досудового розслідування зобов`язаний був призначити комплексну експертизу із залученням експерта-товарознавця. Оскільки товарознавець залучений не був, еколог припустилася фундаментальної помилки, що призвело до штучного збільшення суми збитків до астрономічних 2,15 млрд грн.
01.09.2026 позивач-2 подав до суду заперечення на додаткові пояснення, в яких зазначив, що висновком експерта встановлено, що період самовільного користування надрами становив з 18.04.2023 по 25.07.2024, а розрахунок збитків здійснено відповідно до Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої наказом Міндовкілля від 15.09.2022 № 366. Саме цю Методику експерт прямо зазначила серед нормативних актів, використаних при проведенні дослідження. При цьому наказом Міндовкілля від 10.12.2024 № 1629 до Методики № 366 були внесені зміни, які були зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.12.2024 за № 1947/43292. Чинна редакція Методики № 366 враховує зазначені зміни. Методика прямо пов`язує застосовувану ціну не з датою здійснення самовільного користування надрами, а з попереднім звітним періодом до моменту проведення розрахунку. Висновок експерта складено 29.10.2025, а тому використання експертом показника ціни, який був офіційно оприлюднений Держгеонадрами за попередній звітний період до проведення розрахунку, відповідає механізму, прямо передбаченому Методикою № 366. Відповідно до Методики визначення початкової ціни продажу на аукціоні (електронних торгах) спеціального дозволу на право користування надрами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2004 № 1374 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 915), вартість спеціального дозволу на користування надрами для продажу його на аукціоні розраховується за однаковою ціною, як для лікувальної, лікувально-столової, так і для природньої столової води. Експертом на сторінці 15 Висновку експерта від 29.10.2025 № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД в таблиці 1 у пункті 1 стовпчику 5 зазначено «Підземні мінеральні природні столові води загальнодержавного значення, для промислового розливу». Таким чином, експертом не змінено споживчі та товарні властивості мінеральної води з «природні столові» на «лікувальні», що у свою чергу ніяким чином не спричинило до штучного збільшення суми збитків. Показник 4936,93 грн/м? визначений для мінеральних вод, у тому числі лікувальних, лікувально-столових та природних столових, при промисловому розливі (бутелюванні), за середньою вартістю за даними ДКЗ. Згідно з наданими матеріалами, експертиза проводилася експертом сектору фізико-хімічних та екологічних досліджень Донецького НДЕКЦ МВС України, яка має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.19 «Дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єкти довкілля». При цьому експерт не здійснювала товарознавчої оцінки продукції у розумінні визначення її ринкової вартості. Показник Ці був визначений не експертом на підставі власного товарознавчого дослідження, а взятий з офіційно оприлюдненої інформації, використання якої прямо передбачене Методикою № 366.
02.09.2026 відповідач подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що обґрунтовуючи правомірність застосування ціни за ІІІ квартал 2025 року до подій 2023– 2024 років, Держгеонадра у своєму запереченні цитують норму права так: «...пов`язує застосовувану ціну... з попереднім звітним періодом до моменту проведення розрахунку». Позивач-2 вживає словосполучення «звітний період» в однині, проте, у чинній редакції абзацу 6 пункту 2 розділу IV Методики № 366 (в редакції Наказу №1629) зазначено: «...оприлюдненої на офіційному вебсайті Держгеонадр за попередні звітні періоди (у множині) до здійснення розрахунку». Вживання законодавцем множини має чіткий юридичний та математичний зміст: оскільки самовільне видобування є тривалим (триваючим) правопорушенням, обсяг копалин, видобутих у кожному конкретному звітному періоді (кварталі) 2023 чи 2024 року, має множитися на відповідну історичну ціну, яка передувала саме цьому конкретному періоду порушення. Натомість Держгеонадра та експерт Якушева О.С. взяли одну-єдину ставку майбутнього періоду (ІІІ квартал 2025 року — 4936,93 грн/м?), який настав через 14 місяців після повного припинення видобутку води підприємством (видобуток припинено самостійно Відповідачем 25.07.2024 до поновлення дії спецдозволів, оскільки саме 25.07.2024 відповідач дізнався про те, що дію спецдозволів було зупинено), і помножили її на весь об`єм за минулі роки. Це призвело до штучного та незаконного роздуття суми збитків до 2,15 млрд грн.
В судове засідання 02.09.2026 з`явились прокурор, представники позивача-2 та відповідача. Представник позивача-1 не з`явився.
Згідно зі статтею 219 Господарського процесуального кодексу України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
В судовому засіданні 02.09.2026 після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, зазначив, що рішення буде ухвалено та проголошено 14.09.2026 о 12:30 год.
В судовому засіданні 02.09.2026 представник позивача-2 заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
02.09.2026 суд ухвалив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на 14.09.2026 на 12:30 год.; провести судове засідання з Державною службою геології та надр України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
В судове засідання 14.09.2026 з`явились прокурор, представники позивача-2 та відповідача. Представник позивача-1 не з`явився.
В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено скорочене рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Прокурор зазначає, що ПрАТ «Новомосковський завод мінводи», здійснюючи свою фактичну господарську діяльність щодо користування надрами для видобутку мінеральних вод, використовує свердловини № 2-е, № 23732 Новотроїцького родовища (с. Новотроїцьке), та № 55е Новотроїцького – 1 родовища (с. Знаменівка), на підставі дозволу на спеціальне водокористування від 21.03.2019 № 527/ДП/49д-19, строк дії якого встановлений до 21.03.2024; спеціального дозволу на користування надрами від 03.06.2002 № 2680, строк дії якого встановлений до 03.06.2032; спеціального дозволу на користування надрами від 07.02.2013 № 5725, строк дії якого встановлений до 07.02.2033.
Так, спеціальним дозволом на користування надрами від 03.06.2002 № 2680 (т. 1 а.с. 51) ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» надано право на видобування мінеральних природних столових вод для промислового розливу Новотроїцького родовища (свердловини № 2-е, № 23732). Спеціальним дозволом на користування надрами від 07.02.2013 № 5725 (т. 1 а.с. 52) – на видобування мінеральних природних столових вод для промислового розливу Новотроїцького – 1 родовища (свердловина № 55е).
Державною службою геології та надр України 28.03.2023 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Кодексу України про надра (у зв`язку з відсутністю у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіцарного власника або інформації про його відсутність, та враховуючи пропозиції Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 28.03.2023) винесено Наказ № 176 (т. 1 а.с. 161), яким зупинено дії спеціальних дозволів на користування надрами, зокрема, ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» №2680 від 03.06.2002 та № 5725 від 07.02.2013.
Прокурор зазначає, що у подальшому, Державна служба геології та надр України, рекомендованими листами від 29.03.2023 № 1150/02-1/2-23 (т. 1 а.с. 149) та від 31.03.2023 № 1315/02-1/2-23 (т. 1 а.с. 150) (виправлення технічної помилки в номері наказу) повідомили ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» про результати розгляду питання щодо подальшої дії спеціальних дозволів на користування надрами № 2680 від 03.06.2002 та № 5725 від 07.02.2013.
Наказом Державної служби геології та надр України № 368 від 09.08.2024 (т. 1 а.с. 162) поновлено дію спеціальних дозволів на користування надрами ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» №2680 від 03.06.2002 та № 5725 від 07.02.2013.
Однак, як зазначає прокурор, незважаючи на зупинення дії дозволів, в порушення вимог чинного законодавства, ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» продовжив видобуток надр – мінеральної води та в період з 18.04.2023 по 25.07.2024 незаконно видобув 87173,0 м3 минеральної води. Прокурор вважає, що користування надрами ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» у період між прийняттям Державною службою геології та надр України рішення про зупинення дії спеціального дозволу та до прийняття рішення про його поновлення є самовільним користуванням надрами, тобто незаконним видобуванням корисних копалин загальнодержавного значення, оскільки у період часу з 18.04.2023 по 25.07.2024 здійснювалось за відсутності діючого спеціального дозволу на користування надрами.
Згідно з розрахунком, проведеним Державною службою геології та надр України (т. 1 а.с. 168) відповідно до «Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами» розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» у період з 18.04.2023 по 25.07.2024 становить 2 151 834 994,45 грн.
Вказаний розрахунок збитків підтверджено висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 29.10.2025 № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД (т. 1 а.с. 20-32), проведеної у рамках кримінального провадження № 42023042110000110. Так, згідно з висновком експерта розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами підземні мінеральні природні столові води ПрАТ «Новомосковський завод мінводи», зі свердловин № 23732, № 2-e Новотроїцького родовища, розташованого у Самарівському (Новомосковському) районі, Дніпропетровської області та свердловини № 55-е Новотроїцького-1 родовища розташованого у Самарівському (Новомосковському) районі, Дніпропетровської області у період з 18.04.2023 по 25.07.2024 становить 2 151 834 994,45 грн.
Таким чином, як зазначає прокурор, в результаті самовільного видобутку корисних копалин, за відсутності діючих дозвільних документів, зокрема спеціального дозволу на користування надрами, спричинено збитки державі на суму 2 151 834 994,45 грн, які до теперішнього часу державі не відшкодовано. На підставі викладеного прокурор просить суд стягнути на користь держави шкоду, заподіяну самовільним користуванням надрами, у розмірі 2 151 834 994,45 грн.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 1 Кодексу України про надра визначено, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.
Згідно ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
За ст. 13 Кодексу України про надра передбачено, що користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.
Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
Згідно до статті 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам i організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, на пільгових умовах.
Відповідно до ст. 19 Кодексу України "Про надра" право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 Кодексу України "Про надра" право користування надрами може бути тимчасово заборонено (зупинено) виключно з підста, зокрема, відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіціарного власника або інформації про його відсутність та (або) наявність невідповідності відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інформації (даним), що дає змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, поданій заявником, а в разі зареєстрованого іноземного представництва - інформації про кінцевого бенефіціарного власника відповідно до Закону України "Про забезпечення прозорості у видобувних галузях".
Тимчасова заборона (зупинення) права користування надрами здійснюється шляхом зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами з підстав визначених пунктами 2-5 частини першої цієї статті, - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (ч. 2 ст. 57 Кодексу України про надра).
Протягом 20 календарних днів після зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення робіт, передбачених відповідним спеціальним дозволом на користування надрами, на наданій йому в користування ділянці надр (ч. 5 ст. 57 Кодексу України про надра).
Дія спеціального дозволу на користування надрами поновлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, після усунення надрокористувачем порушень, що були підставою для прийняття ним або судом рішення про тимчасову заборону (зупинення) права користування надрами, та (або) у разі закінчення строку дії або вирішення питання про зняття спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) з відповідного надрокористувача чи усунення підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті (ч. 8 ст. 57 Кодексу України про надра).
Відповідно до статті 56 Кодексу України "Про надра" основними вимогами в галузі охорони надр є, зокрема додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами.
Відповідно до п.1.7 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. №389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009р. за № 767/16783, самовільне водокористування - використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.
Прокурор вважає, що внаслідок дій відповідача (самовільного надрокористування) державі заподіяно шкоду в загальному розмірі 2 151 834 994,45 грн.
Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, згідно ст. 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 65 Кодексу України «Про надра» порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні, зокрема у самовільному користуванні надрами.
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановленими законодавством України (ст. 67 Кодексу України про надра).
Згідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди врегульовано ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, розміру заподіяних збитків, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. 
Прокурор вважає, що користування надрами ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» у період між прийняттям Державною службою геології та надр України рішення про зупинення дії спеціального дозволу та до прийняття рішення про його поновлення є самовільним користуванням надрами, тобто незаконним видобуванням корисних копалин загальнодержавного значення, оскільки у період часу з 18.04.2023 по 25.07.2024 здійснювалось за відсутності діючого спеціального дозволу на користування надрами.
Доводи прокурора ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження № 42023042110000110, розрахунку, проведеному Державною службою геології та надр України, та висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 29.10.2025 № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД, проведеної у рамках зазначеного кримінального провадження.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1174 затверджено Положення про Державну службу геології та надр України, згідно з п. 1 якого Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
Державною службою геології та надр України будь-які акти про виявлені порушення, вказівки, приписи, тощо щодо усунення виявлених недоліків і порушень вимог законодавства не видавались. Претензія щодо сплати суми збитків не направлялась Приватному акціонерному товариству «Новомосковський завод мінводи».
Розрахунок суми збитків здійснено без відповідних пояснень відповідача та дослідження доказів, які він міг би надати на підтвердження своєї позиції.
Господарський суд зауважує, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див. mutatis mutandis рішення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лелас проти Хорватії" і "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Лелас проти Хорватії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").
Як вказано вище, Державною службою геології та надр України 28.03.2023 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Кодексу України про надра (у зв`язку з відсутністю у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіцарного власника або інформації про його відсутність, та враховуючи пропозиції Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 28.03.2023) винесено Наказ № 176 (т. 1 а.с. 161), яким зупинено дії спеціальних дозволів на користування надрами, зокрема, ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» №2680 від 03.06.2002 та № 5725 від 07.02.2013.
Відповідач зазначає, що копію наказу № 176 від 28.03.2023 Держгеонадр отримав вперше 11.02.2026 у додатку до позовної заяви в цій справі. До 11.02.2026 відповідач не отримував від Держгеонадр копію наказу № 176 від 28.03.2023. 
Докази направлення відповідачу наказу № 176 від 28.03.2023 в матеріалах справи відсутні.
Особі, до якої застосовується заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, зокрема, шляхом видачі наказу про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами має бути забезпечено право завчасно знати про застосування відповідних заходів та дату їх впровадження. Це право є гарантією реалізації інших прав – на усунення порушень природоохоронного законодавства, висловлення заперечень, надання доказів тощо.
Зміст цього обов`язку не вичерпується оприлюдненням на офіційному вебсайті Держгеонадра відповідного наказу, оскільки саме лише оприлюднення, без повідомлення у передбачений законом чи договором спосіб, а також без отримання такого повідомлення, не свідчить про поінформованість особи щодо застосування до неї відповідних заходів, а отже, робить це право недієвим.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Кодексу України про надра право користування надрами може бути тимчасово заборонено (зупинено) виключно з підстав відсутності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіціарного власника або інформації про його відсутність та (або) наявність невідповідності відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інформації (даним), що дає змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, поданій заявником, а в разі зареєстрованого іноземного представництва - інформації про кінцевого бенефіціарного власника відповідно до Закону України "Про забезпечення прозорості у видобувних галузях".
Державною службою геології та надр України будь-які акти про виявлені порушення, вказівки, приписи, тощо, щодо усунення виявлених недоліків і порушень вимог законодавства стосовно відсутності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіціарного власника не видавались.
При цьому положення п. 2 ч. 1 ст. 57 Кодексу України про надра передбачають право, а не обов`язок тимчасової заборони (зупинення) права користування надрами з підстав відсутності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про кінцевого бенефіціарного власника.
В той же час, не надавши відповідачу можливості для подання інформації про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом, Державною службою геології та надр України одразу застосовано до відповідача непомірний захід впливу — зупинення дії спецдозволів. При цьому факт зупинення дії спецдозволів фактично позбавляє можливості відповідача здійснювати свою господарську діяльність.
Верховний Суду в своїй постанові по справі № 910/3104/18 від 13.11.2018 зазначив:
« 16.Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися "згідно із законом", воно повинне мати "легітимну мету" та бути "необхідним у демократичному суспільстві". Якраз "необхідність у демократичному суспільстві" і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу, мають бути "відповідними і достатніми"; для такого втручання має бути "нагальна суспільна потреба", а втручання - пропорційним законній меті.
17. Зазначені висновки Верховного Суду підтверджуються також висновками ЄСПЛ у справі "Свято-Михайлівська парафія проти України", у прийнятому в якій рішенні від 14.06.2007 зазначено, що слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження "нагальній суспільній потребі", тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті. Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі "Groppera Radio AG and Others v. Switzerland" від 28.03.1990).»
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Зехентнер проти Австрії» (Zehentner v. Austria), заява № 20082/02, п. 56, ECHR 2009 визначив, що втручання у право заявника має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою.
Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Принцип пропорційності, який був названий в Угодах про утворення ЄС (зокрема, в у ст. 5 Договору про заснування Європейського співтовариства), а також закріплений в міжнародних нормативних актах, рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, орієнтує на те, що мета процесуальних дій має бути суспільно вагомою, для досягнення певної мети органи влади не можуть накладати на громадян зобов`язання, які перевищують установлені межі необхідності, а засіб досягнення суспільно вагомої мети має бути найменш обтяжливим для людини в конкретних умовах.
У Рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
На підставі викладеного господарський суд вважає, що зазначене вище втручання, а саме зупинення дії спецдозволів, не є необхідним у демократичному суспільстві, нагальна суспільна потреба у такому втручанні відсутня, в той же час вказане обмеження є надмірним та таким, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку не дотримано розумної пропорційності між втручанням у право відповідача та інтересами суспільства.
Окрім вищезазначеного, суд також звертає увагу на наступне.
Відповідно до розрахунку, проведеного Державною службою геології та надр України відповідно до «Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами», розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» у період з 18.04.2023 по 25.07.2024 становить 2 151 834 994,45 грн.
Вказаний розрахунок збитків підтверджено висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 29.10.2025 № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД, проведеної у рамках кримінального провадження № 42023042110000110.
Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 15.09.2022 № 366 затверджено «Методику визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами» (далі - Методика).
Відповідно до п. 1. розділу І Методики ця Методика визначає порядок розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами.
Самовільне користування надрами - видобування корисних копалин або користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, за відсутності діючої дозвільної документації, або з перевищенням встановлених лімітів видобування. Також самовільним користуванням надрами визнається користування надрами на тимчасово окупованих територіях в період, який визначається відповідно до цієї Методики, та збройна агресія Російської Федерації на інших територіях України (п. 2. розділу І Методики).
Розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, розраховується посадовою особою органу влади протягом десяти робочих днів після отримання всіх матеріалів, які містять документальне підтвердження відомостей щодо виду корисної копалини (у разі необхідності), обсягу та ціни корисної копалини, необхідних для здійснення розрахунку. У разі, коли в ході проведення комплексних заходів державного нагляду (контролю) за участю посадових осіб Держгеонадр та Держекоінспекції, виявлено самовільного користування надрами розрахунок розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, здійснюється посадовими особами Держгеонадр (п. 1. розділу ІV Методики).
Відповідно до п. 2. розділу ІV Методики (в редакції, яка діяла у заявлений період самовільного користування надрами) розмір збитків (З), заподіяних державі внаслідок самовільного видобування корисних копалин, крім самовільного видобування корисних копалин на тимчасово окупованих територіях та на іншій території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації, визначається за формулою:
n
З = В + Е 5 х О_і х Ц_і
і=1
де: 
n - кількість корисних копалин;
і - номер корисної копалини;
Оі - об`єм (кількість) самовільно видобутих корисних копалин (т; м куб.; кг, г, карат);
Ц_і - вартість об`єму (кількості) корисних копалин (мінеральної сировини), видобутих у відповідних податкових періодах, що обчислюється та надається за відповідним запитом органу влади, який здійснює розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства) відповідно до пункту 252.6 статті 252 Податкового кодексу України (грн за одиницю маси або об`єму) як середня величина задекларованої у таких податкових періодах надрокористувачами України бази оподаткування (вартості видобутих корисних копалин (мінеральної сировини). У разі неможливості встановлення напряму використання сировини для розрахунку застосовується найбільший показник;
В - вартість проведення лабораторних досліджень зразків, сплачена за висновок про вид корисної копалини (у разі наявності), (грн). У разі відсутності висновку про вид корисної копалини В у формулі дорівнює показнику 0.
В той же час, із розрахунку, проведеного Державною службою геології та надр України, та висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 29.10.2025 № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД, проведеної у рамках кримінального провадження № 42023042110000110 вбачається, що розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного видобування корисних копалин було розраховано за формулою:
n
З = В + Е 5 х О_і х Ц_і
і=1
При цьому за показник Ц_і у висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 29.10.2025 № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД та розрахунку, проведеному Державною службою геології та надр України, взято - ціну одиниці товарної продукції гірничого підприємства — видобутої мінеральної лікувально-столової води для промислового розливу (код 1.4.01.01) за ІІІ квартал 2025 року, розміщеної на офіційному веб-сайті Держгеонадр: www.geo.gov.ua, у підрозділі «ціна одиниці товарної продукції» розділу «надрокористування».
Господарський суд зауважує, що показник Ц_і відповідно до п. 2. розділу ІV Методики в редакції від 21.01.2025 визначає як - ціну одиниці товарної продукції гірничого підприємства — видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) (грн за одиницю маси або об`єму), оприлюдненої на офіційному вебсайті Держгеонадр за попередні звітні періоди до здійснення розрахунку, розрахована Держгеонадрами відповідно до Методики визначення початкової ціни продажу на аукціоні (електронних торгах) спеціального дозволу на право користування надрами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2004 № 1374 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 915).
З викладеного вбачається, що при розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» у період з 18.04.2023 по 25.07.2024, Державною службою геології та надр України та судовим експертом в рамках судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД було застосовано положення п. 2. розділу ІV Методики стосовно визначення вартості об`єму корисних копалин, в редакції від 21.01.2025, тобто в редакції, яка не була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, та яка вступила в силу майже через пів року після закінчення заявленого періоду самовільного користування надрами.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Враховуючи викладене, положення п. 2. розділу ІV Методики в редакції від 21.01.2025 не можуть бути застосовані у розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» у період з 18.04.2023 по 25.07.2024, а підлягають застосування положення в редакції, що була чинна у спірний період.
Таким чином, розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» у період з 18.04.2023 по 25.07.2024, здійснений Державною службою геології та надр України та судовим експертом в рамках судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД проведено із порушенням норм чинного законодавства України.
А отже розрахунок Державної служби геології та надр України та висновок судової інженерно-екологічної експертизи від 29.10.2025 № СЕ-19/105-25/15004-ФХЕД не можуть бути належними та достовірними доказами в підтвердження заявленого до стягнення розміру заподіяних збитків.
З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь держави шкоду, заподіяну самовільним користуванням надрами, у розмірі 2 151 834 994,45 грн необґрунтованими, недоведеними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.
Господарський суд зазначає, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).
У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.
Господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).
Таким чином "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 (п.п. 68,69,70 постанови).
Разом із цим, чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи.
Нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.
Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.
Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.
Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів».
Крім того, жодним нормативним актом не визначено переліку доказів, виключно на підставі яких суд має встановлювати наявність у прокурора підстав для реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді.
В постанові від 24.04.2019 по справі № 911/1292/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив:
"18. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).
19. Водночас, є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".
20. ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи."
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 18.12.2025 обласною прокуратрою було направлено лист за № 12-2193-25 (т. 1 а.с. 145-146) на адресу Державної служби геології та надр України стосовно вжиття заходів щодо стягнення з ПРАТ «Новомосковський завод мінводи» збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами у сумі 2 151 834 994,45 грн.
З відповіді Державної служби геології та надр України, наданої листом № 9079/03-4/2-25 від 22.12.2025 (т. 1 а.с. 153), вбачається, що заходи щодо стягнення у судовому порядку з ПРАТ «Новомосковський завод мінводи» збитків заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами в сумі 2 151 834 994,45 грн не вживалися.
У відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 18.12.2025 за № 12-2193-25 (т. 1 а.с. 147-148) на адресу Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області направлено лист про виявлені порушення законодавства щодо заподіяних внаслідок незаконного користування надрами збитків та наявність підстав для захисту інтересів держави Піщанською сільською радою Самарівського району Дніпропетровської області, яка уповноважена державою здійснювати відповідні функції у даних правовідносинах, шляхом звернення до суду з позовною заявою до ПрАТ «Новомосковський завод мінводи» про стягнення шкоди у сумі 2 151 834 994,45грн.
З відповіді Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, наданої листом № 2413/0/2-25 від 25.12.2026 (т. 1 а.с. 159), вбачається, що сільською радою заходи щодо стягнення заподіяних збитків, у тому числі у судовому порядку не вживалися, проте сільська рада не заперечує проти представництва інтересів Дніпропетровською обласною прокуратурою.
Прокурор зазначає, що Піщанська сільська рада Самарівського району Дніпропетровської області та Державна служба геології та надр України, будучи уповноваженими органами, самостійно не звернулись до суду з позовом про відшкодування шкоди, що свідчить про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави.
На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Державну службу геології та надр України листом № 12-2193-25 від 05.01.2026 (т. 1 а.с. 163-164), Піщанську сільську раду листом № 12-2193-25 від 05.01.2026 (т. 1 а.с. 165-166) повідомлено про звернення Дніпропетровською обласною прокуратурою із відповідним позовом до суду.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19), прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 43).
Отже, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.
06.03.2026 відповідач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, в якій просить суд залишити позовну заяву без розгляду на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю підстав для представництва прокурором інтересів держави.
Суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України).
Як вказано вище, господарський суд дійшов висновку, що прокурор у цій справі, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави. За викладених обставин підстави для залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України відсутні.
Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на прокурора у розмірі 931 840,00 грн. 
Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору покласти на прокурора.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.
Повне рішення складено 14.09.2026.

Суддя | | І.В. Мілєва