КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 754/9582/26 Головуючий у суді першої інстанції - Гринчак О.І.
Номер провадження № 33/824/3466/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Марченко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Косіновою Дариною Станіславівною, на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2026 року щодо притягнення: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №655729 від 03 травня 2026 року водій ОСОБА_1  03 травня 2026 року о 00 годин 12 хвилин у місті Києві по вул. Бальзака, 8-Б керував транспортним засобом Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Вказаними діями ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2026 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням захисник ОСОБА_1 - Косінова Д.С. двічі подала апеляційну скаргу, які є тотожними між собою, а тому їх слід вважати однією апеляційною скаргою від захисник ОСОБА_1 - Косінова Д.С. на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2026 року, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів для того, щоб визнавати ОСОБА_1 таким, що у зазначений в протоколі час керував транспортним засобом «Range Rover Evoque» д.н.з. НОМЕР_1 . Відеозапис не фіксує факту керування, а письмові пояснення ОСОБА_1 не містять визнання ним цієї обставини та не можуть тлумачитися як підтвердження виконання ним функцій водія.
Суд першої інстанції безпідставно поклав в основу рішення письмові пояснення свідка, який не був допитаний у судовому засіданні, а також фактично ототожнив перебування особи біля належного їй автомобіля з фактом керування ним.
Вказує, що матеріали справи не підтверджують ані факту керування транспортним засобом, ані відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Зокрема, він містить суперечності щодо місця оформлення та місця вчинення правопорушення, а час складання направлення на огляд передує часу складання протоколу, що ставить під сумнів дотримання встановленої процедури.
За таких обставин відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, обов`язковою передумовою проведення огляду в закладі охорони здоров`я є вручення водієві письмового направлення. Лише у разі отримання такого направлення та відмови від проходження огляду поліцейський має право скласти протокол за ст. 130 КУпАП. Матеріали справи та відеозапис не підтверджують факту вручення ОСОБА_1 письмового направлення, а відтак відсутні належні докази дотримання встановленої законом процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.
Під час складання протоколу поліцейським не долучено до матеріалів акт огляду на стан сп`яніння та не зазначено причини чому він не складався.
Наявні матеріали справи не містять даних на підтвердження законності працівників поліції вимагати проходження ОСОБА_1 саме як водієм, огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відповідна вимога не ґрунтується на вимогах закону, оскільки не підтверджено статус ОСОБА_1 як водія.
При апеляційному розгляді справи захисник особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Нечипоренко Л.О. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Нечипоренко Л.О., дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Крім того, п. 2.9-А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду регулюються «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року № 1452/735, та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.
Відповідно до пунктів 1, 6, 7 та 9 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Пунктами 7 і 8 Порядку № 1103 передбачено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Абзацами другим та четвертим частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з положеннями статті 52 цього Закону одним із таких органів державного контролю є Національна поліція.
Відповідно до абзацу третього частини другої статті 16 вказаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах його компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Таким чином, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Дотримання водієм транспортного засобу процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції є його обов`язком.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №655729 від 03 травня 2026 року водій ОСОБА_1 03 травня 2026 року о 00 год. 12 хв. у місті Києві по вул. Бальзака, 8-Б керував транспортним засобом Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 2-3)
У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, що «Я, ОСОБА_1 мене намагались зупинити у невстановленому місці, що створило аварійну ситуацію».
В матеріалах справи міститься направлення ОСОБА_1 на огляд як водія транспортного засобу до КМНКЛ «Соціотерапія» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 травня 2026 року. У результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різки запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. (а.с. 5)
З довідки «Админпрактика» ІПНП «Армор», наданої співробітниками поліції до суду, вбачається, що за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахується посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с. 6 - 7)
Також в матеріалах справи містяться відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 03 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 8)
На долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано, що працівники патрульної поліції під час комендантської години розмовляють з ОСОБА_1 та дівчиною, яка перебуває біля автомобіля на узбіччі біля будинку (00:16:13). Працівники патрульної поліції запитує чи буде водій проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». (00:16:35) Водій ОСОБА_1 повідомив, що він не відмовляється від проходження, проте проходити не бажає. (00:17:23). Працівники патрульної поліції повідомляє водію, що він вбачає у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та повторно запитує у водія чи буде він проходити огляд (00:17:39) ОСОБА_1 повідомив «НІ». Інший працівник патрульної поліції знов перепитав у водія, чи згоден він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до лікаря - нарколога. Водій повідомив, що він не буде проходити та поставив питання працівнику поліції раді чого йому це проходити (00:17:42). Працівник поліції роз`яснює, що в разі відмови також складається протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. На відео зафіксовано, як працівник патрульної поліції повідомляє водію, що оскільки у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». (00:18:24). Водій ОСОБА_1 відмовляється. (00:18:40) На відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції роз`яснив особі, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомив з його змістом.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції 03 травня 2026 року у ОСОБА_1 в розумінні п.1, 2, 3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Факт відмови (пасивної відмови) водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Факт відмови (пасивної відмови) водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.
Відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.
Законодавець передбачив настання адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, саме з метою забезпечення неможливості ухилитись від проходження такого огляду водіями, які підозрюються у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння.
Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що на неодноразову вимогу працівника поліції до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медичному закладі, останній хоч словесно і не висловлював відмови від проходження огляду, проте його поведінка вказувала на те, що останній свідомо розумів та категорично не бажав пройти медичний огляд, що проявилось у пасивній формі відмови.
Крім того, суд звертає увагу на те, що погодження особи на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути актом волевиявлення, який би виражався в активних діях особи, щодо погодження на проходження огляду та виконання вказівок працівників поліції при проходження такого огляду для отримання результату.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Таке прямо передбачено п. 2.5 ПДР України та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння, чого не зробив.
Вказані докази спростовують доводи апелянта щодо недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також те, що працівниками поліції не надано достатніх доказів, що протокол відповідає нормам закону.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортного засобу, апеляційний суд не може визнати обґрунтованими, оскільки з переглянутих відеозаписів камер патрульних поліції, вбачається, що свідок, який був разом з ОСОБА_1 , повідомила патрульним поліції, що за кермом був водій ОСОБА_1 , що їй погано та вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння і її хлопець забирав. Крім того, в поясненнях які зазначені самим ОСОБА_1 в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, що його намагались зупинити у невстановленому місці, що створило аварійну ситуацію. Отже зазначивши в поясненнях в протоколі, що його намагались зупинити працівники патрульної поліції вказує на те, що особа перебувала за кермом та здійснювала рух. 
Суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу 09 червня 2026 року у своїй постанові навів обґрунтовані підстави, щодо відхилення доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом та не керував транспортним засобом зазначивши, що: 1)у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 особисто зазначив, що його намагалися зупинити у невстановленому місці, що створило аварійну ситуацію; 2)на відео чітко та об`єктивно зафіксовано, що присутня особа жіночої статті, показуючи жестом на ОСОБА_1 , зазначає, що водій їхав тому, що їй погано, це вона в стані алкогольного сп`яніння, і її хлопець її забирав; 3)не відео ОСОБА_1 жодного разу не висловив заперечень щодо того, що він не керував транспортним засобом.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції оскільки він відповідає встановленим судом обставинам справи та матеріалам справи.
Таким чином доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта судом сприймаються критично, оскільки вони не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість поданої апеляційної скарги.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Косіновою Д.С, слід залишити без задоволення.
Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Косіновою Дариною Станіславівною, залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду М.А. Яворський