В И Р О К 
іменем України
Справа № 210/3736/26 
Провадження № 1-кп/210/622/26 
08 липня 2026 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
з участю адвоката ОСОБА_4 
з участю обвинуваченого ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальні провадження № 12026170030012550 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тотьма Вологодської області РФ, громадянин України, з неповною вищою освітою, одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , раніше судимого 28.05.2026 року Металургійним районним судом м. Кривого Рогу по ст. 307 ч2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, прож. АДРЕСА_1 , 

в скоєні злочину, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10 від 10.01.2025 року зарахований до списків особового складу та прийнято на посаду такелажника евакуаційного відділення ремонтної роти ВЧ НОМЕР_1 . 
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 солдат ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
19.01.2025 року ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно залишив місце несення служби – місце постійної дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 19.01.2025 року близько 10:00 години був відсутній під час перевірки та контролю наявності особового складу підрозділу військової частини НОМЕР_1 , розташованого у пункті постійної дислокації в АДРЕСА_2 , та до військової частини НОМЕР_1 не повернувся, тим самим самовільно, без дозволу командира, залишив місце несення військової служби, командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_5 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 18.02.2026 року ОСОБА_5 було затримано працівниками відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області в порядку ст. 208 КПК України, чим вчинення ОСОБА_5 злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5 винним себе в скоєнні злочину визнав повністю, в скоєному розкаявся, заявив клопотання про розгляд кримінальної справи в порядку ст.. 349 ч.3 КПК України, без виклику в судове засідання свідків.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують його особу.

При цьому судом, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України встановлено, що учасники судового процесу правильно розуміють значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про повну доведеність вини  ОСОБА_5 і кваліфікує його дії по ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками  самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше на момент вчинення злочину не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в силу ст. 67 КК України, не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання в силу ст. 66 КК України, є повне визнання вини, щире каяття в скоєному. 

Обговорюючи питання про призначення покарання обвинуваченому  ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, скоєння тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання і вважає неможливим його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_5 28.05.2026 року засуджений Металургійним районним судом міста Кривого Рогу по ст. 307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, суд вважає необхідним призначити покарання на підставі ст. 70 ч.4 КК України,шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд,- 

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням за вироком Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 28.05.2026 року менш суворого покарання за даним вироком, остаточно призначити до відбування 6 ( шість) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Речові докази, які зберігаються в матеріалах справи – зберігати в матеріалах справи.

ОСОБА_5 знаходиться під вартою по іншому кримінальному провадженню, у зв`язку з чим запобіжний захід до набрання вироком законної сили судом не обирається.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання з 18.02.2026 року.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1