Справа № 134/1171/26
2/134/720/2026
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
14 вересня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю секретаря судового засідання Чорної В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

30 червня 2026 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі – ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 26 липня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі – ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір кредитної лінії № 704415694, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту.
Договір підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора.
На виконання умов договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу кредитні кошти у сумі 5 200,00 грн шляхом їх перерахування на платіжну картку відповідача.
У свою чергу відповідач не виконував належним чином зобов`язань за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
30 вересня 2025 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі – ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») уклали договір факторингу № МВ-ТП/55, за умовами якого первісний кредитор відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, визначеними у Реєстрі прав вимоги.
На виконання цього договору сторони підписали Реєстр прав вимоги від 30 вересня 2025 року, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 704415694.
Крім того, 27 лютого 2026 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем укладено договір факторингу № 27/0226-01, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами, визначеними у Реєстрі прав вимоги.
На виконання зазначеного договору сторони підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 27 лютого 2026 року, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 704415694 на загальну суму 18 481,84 грн.
Після набуття права вимоги за кредитним договором ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не здійснювало нарахувань за цим договором, у зв`язку з чим розмір заборгованості станом на день звернення до суду залишився незмінним.
Водночас позивач не заявляє вимог про стягнення штрафних санкцій (пені, штрафів) у сумі 2 600,00 грн та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 704415694 від 26 липня 2025 року у розмірі 15 881,84 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 10 369,84 грн – заборгованість за процентами; 312,00 грн – заборгованість за комісією, а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 02 липня 2026 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 29 липня 2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з першою неявкою належним чином повідомленого відповідача.
У судове засідання, призначене на 14 вересня 2026 року, учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
У позовній заяві представник позивача – Кукса К.О. просила розглянути справу за відсутності сторони позивача на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом доставлення судової повістки до його електронного кабінету, причини його неявки суду невідомі.
У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позов, тому суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 14 вересня 2026 року постановлено провести у справі заочний розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 26 липня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 704415694.
Згідно з пунктами 2.1-2.5 договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач – повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за його надання. Загальний розмір кредиту за договором становить 5 200,00 грн. Умовами договору передбачено можливість надання позичальнику додаткових траншів, у зв`язку з чим загальний розмір кредиту збільшується на суму відповідного траншу. Кредит надається для задоволення поточних споживчих потреб позичальника.
Відповідно до пунктів 3.1-3.3 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого він має право отримати черговий транш у межах кредитної лінії та частково повернути суму кредиту. Дисконтний період становить 30 днів з дня отримання позичальником першого траншу. Договором передбачено можливість його пролонгації за умови сплати нарахованих процентів.
Пунктом 5.1 договору передбачено, що кожний окремий транш надається позичальнику шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів на рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 не пізніше трьох банківських днів з моменту укладення договору або ініціювання отримання чергового траншу.
Пунктами 6.1, 6.2 договору передбачено право позичальника протягом дисконтного періоду отримувати чергові транші в межах встановленого кредитодавцем ліміту. Кожний новий транш надається на підставі додаткової угоди до договору.
Відповідно до пунктів 7.1-7.3 договору рекомендованою (не обов`язковою) датою дострокового повного повернення кредиту за всіма наданими траншами визначено 25 серпня 2025 року, тобто дату закінчення дисконтного періоду кредитування. У разі пролонгації або поновлення дисконтного періоду зазначена дата змінюється відповідно до дати закінчення нового дисконтного періоду. Договором також передбачено, що у будь-якому разі сума кредиту підлягає поверненню позичальником не пізніше тридцяти календарних днів після закінчення строку дії договору або після ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання (припинення) договору в порядку, визначеному його умовами. Кінцевою датою повернення (виплати) кредиту договором визначено 25 серпня 2030 року.
Пунктом 8.2 договору передбачено, що проценти за користування наданими кредитодавцем грошовими коштами нараховуються на суму кредиту та сплачуються у порядку, визначеному договором. Процентна ставка є фіксованою та не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку, крім випадків її зменшення.
Відповідно до пункту 8.3 договору базова процентна ставка становить 0,98 % на день від суми залишку кредиту, що відповідає 357,70 % річних.
Пунктами 8.4, 8.5 договору передбачено сплату комісії за надання кредиту, яка нараховується одноразово у день видачі першого траншу та становить 312,00 грн. У разі видачі наступних траншів комісія за надання додаткових грошових коштів нараховується у день видачі кожного такого траншу.
Відповідно до пункту 8.7.1 договору у період з 26.07.2025 по 25.08.2025 (включно) кредитодавець надає позичальнику знижку у розмірі 18,37 % від розміру базової процентної ставки, у зв`язку з чим розрахунок процентів може здійснюватися за дисконтною процентною ставкою 0,80 % від суми кредиту за кожний день користування ним.
Згідно з пунктом 11.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом п`яти років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків – до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до їх повного виконання.
Отже, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору.
Кредитний договір підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора BHQG, який було надіслано 26 липня 2025 року о 15:45:53 та введено 26 липня 2025 року о 15:46:16.
У матеріалах справи також міститься паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 704415694 від 26 липня 2025 року.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту кредит надається у формі кредитної лінії у розмірі 5 200,00 грн строком до 1826 днів (дисконтний період – 30 днів з можливістю продовження та поновлення). Процентна ставка є фіксованою, базова процентна ставка становить 357,70 % річних, комісія за надання кредиту – 312,00 грн.
Паспорт споживчого кредиту містить відомості про умови кредитування, порядок повернення кредиту, орієнтовну загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, права та обов`язки сторін, а також наслідки невиконання позичальником зобов`язань.
Зазначений документ підписано кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи кредитодавця та відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора 8665.
Відповідно до платіжного доручення № 10732bc1-bc5a-4ab1-871b-05c6ac473958 від 26 липня 2025 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало на платіжну картку відповідача № 4441-11XX-XXXX-7905 кредитні кошти у сумі 5 200,00 грн згідно з договором № 704415694 від 26 липня 2025 року.
Судом також встановлено, що 30 вересня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/55, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, визначеними у Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався прийняти такі права вимоги та передати клієнту грошові кошти на умовах, визначених договором.
Пунктом 4.1 договору факторингу визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту укладення Реєстру прав вимоги, а майбутнє право вимоги – з моменту його виникнення без необхідності додаткового оформлення.
На виконання договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги від 30 вересня 2025 року, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 704415694 від 26 липня 2025 року в розмірі 11 194,56 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 3 082,56 грн – заборгованість за процентами, 312,00 грн – заборгованість за комісією, 2 600,00 грн – неустойка.
Крім того, матеріали справи містять протокол узгодження предмета факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги від 30 вересня 2025 року, яким сторони підтвердили досягнення згоди щодо всіх істотних умов відступлення прав грошової вимоги, індивідуалізацію переданих прав вимоги, а також те, що право вимоги перейшло від клієнта до фактора 30 вересня 2025 року без будь-яких зауважень.
На підтвердження виконання договору факторингу до матеріалів справи також долучено акт звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2025 року, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у повному обсязі здійснило оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимоги за Реєстром прав вимоги від 30 вересня 2025 року, а заборгованість фактора перед клієнтом відсутня.
27 лютого 2026 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 27/0226-01, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами, визначеними у Реєстрі прав вимоги.
Пунктом 4.1 договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання Акта прийому-передачі Реєстру прав вимоги.
На виконання договору сторони підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 27 лютого 2026 року, згідно з яким до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 704415694 від 26 липня 2025 року в розмірі 18 481,84 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 10 369,84 грн – заборгованість за процентами, 312,00 грн – заборгованість за комісією, 2 600,00 грн – неустойка.
Факт передачі Реєстру прав вимоги № 1 підтверджується Актом прийому-передачі від 27 лютого 2026 року, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло зазначений Реєстр, у зв`язку з чим до позивача перейшли права вимоги до боржників, включених до нього.
Матеріали справи також містять платіжну інструкцію № 1003 від 10 березня 2026 року, яка підтверджує здійснення ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» оплати за відступлення права вимоги за договором факторингу № 27/0226-01 від 27 лютого 2026 року відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 27 лютого 2026 року.
Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 704415694 від 26 липня 2025 року, складений первісним кредитором – ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», згідно з яким загальна сума виданих відповідачу кредитних коштів становить 5 200,00 грн. Розрахунок містить відомості про щоденне нарахування процентів за користування кредитом, а також комісії та неустойки. Із розрахунку вбачається, що відповідач жодних платежів на погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював.
Станом на 30 вересня 2025 року, згідно з розрахунком, заборгованість відповідача становила 11 194,56 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 3 082,56 грн – заборгованість за процентами, 312,00 грн – заборгованість за комісією, 2 600,00 грн – неустойка.
Матеріали справи також містять розрахунок заборгованості, складений ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», у якому зазначено, що право вимоги до відповідача за кредитним договором № 704415694 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 30 вересня 2025 року. У розрахунку відображено щоденне нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 50,96 грн за період з 01 жовтня 2025 року по 20 лютого 2026 року включно. Станом на 27 лютого 2026 року загальний розмір заборгованості визначено у сумі 18 481,84 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 10 369,84 грн – заборгованість за процентами, 312,00 грн – заборгованість за комісією, 2 600,00 грн – неустойка.
Відповідно до виписки з особового рахунку за договором кредитної лінії № 704415694 від 26 липня 2025 року, складеної ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», станом на 01 травня 2026 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 18 481,84 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 10 369,84 грн – заборгованість за процентами, 312,00 грн – заборгованість за комісією, 2 600,00 грн – неустойка.
У виписці також зазначено, що заборгованість за кредитним договором станом на вказану дату не погашена.
Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договорами).
За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах, у тому числі електронних, або в електронних повідомленнях, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо інше не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, такий договір вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з частинами першою, третьою, четвертою та сьомою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір повинна містити істотні умови відповідного договору та виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію, відповіді про її прийняття в порядку, визначеному законом.
Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, договір, укладений в електронній формі із застосуванням електронного підпису, у тому числі одноразового ідентифікатора, є таким, що вчинений у письмовій формі.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною першою статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло відповідне зобов`язання.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, відступлення права вимоги є підставою заміни кредитора у зобов`язанні, внаслідок чого до нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент їх переходу.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути як наявна грошова вимога, строк платежу за якою настав, так і право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому.
Враховуючи встановлені обставини щодо підписання відповідачем кредитного договору із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 704415694 від 26 липня 2025 року укладений відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому є обов`язковим для виконання його сторонами.
При цьому факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором № 704415694 від 26 липня 2025 року підтверджується повідомленням АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 13 липня 2026 року № БТ/Е-30064, яке надійшло до суду 14 липня 2026 року на виконання ухвали суду від 02 липня 2026 року, згідно з яким на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 . До повідомлення також долучено виписку за картковим рахунком за період з 26 липня 2025 року по 31 липня 2025 року, з якої вбачається зарахування 26 липня 2025 року на зазначену платіжну картку грошових коштів у сумі 5 200,00 грн.
Надані позивачем договори факторингу, витяги з реєстрів прав вимоги та платіжна інструкція свідчать про те, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 704415694 від 26 липня 2025 року.
Отже, до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент їх переходу, а відповідач зобов`язаний належним чином виконати умови кредитного договору перед новим кредитором.
Пунктом 9.1.1.7 кредитного договору передбачено право кредитодавця у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом, частини кредиту або комісії за надання кредиту щонайменше на один місяць вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору. Відповідно до пунктів 7.2.2 та 9.2.2.9 договору в такому разі позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів від дня отримання відповідного повідомлення повернути кредит у повному обсязі та сплатити інші передбачені договором платежі.
Із наданого позивачем повідомлення № ТП/704415694 від 21 лютого 2026 року вбачається, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», у зв`язку з простроченням відповідачем сплати процентів понад один місяць, реалізувало передбачене договором право на дострокове припинення кредитного договору та вимагало повернення всієї суми заборгованості. Зазначене повідомлення адресоване відповідачу за електронною адресою, вказаною ним під час укладення кредитного договору. Відповідач доказів погашення заборгованості або спростування наведених у повідомленні обставин суду не надав. У подальшому право грошової вимоги за цим договором у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент його відступлення, перейшло до позивача, що відповідає положенням статті 514 ЦК України.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем кредитного договору, отримання ним кредитних коштів у сумі 5 200,00 грн, а також перехід до позивача права грошової вимоги за цим договором. Водночас відповідач узятих на себе зобов`язань не виконав, отриманих кредитних коштів не повернув та жодних платежів на погашення заборгованості не здійснив.
Надані позивачем розрахунки заборгованості узгоджуються з умовами кредитного договору та відомостями, зазначеними у реєстрах прав вимоги і виписці з особового рахунку. Доказів погашення заборгованості або контррозрахунку відповідач суду не надав.
Позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 15 881,84 грн, не заявляючи вимоги про стягнення нарахованої неустойки в сумі 2 600,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15 881,84 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою кредиту; 10 369,84 грн – заборгованість за процентами; 312,00 грн – заборгованість за комісією.
З огляду на встановлені обставини та надані докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою – шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи вони підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на професійну правничу допомогу визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та підтверджується належними доказами щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт і їх вартості. Для визначення розміру таких витрат учасник справи подає детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а їх розмір має бути співмірним зі складністю справи, обсягом і характером наданих послуг, часом, витраченим адвокатом, а також ціною позову та значенням справи для сторони.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи були вони фактично сплачені на момент розгляду справи, чи лише підлягають сплаті, за умови підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості. Такий правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.
Разом із тим подання доказів на підтвердження понесених витрат саме по собі не є безумовною підставою для їх відшкодування. Суд перевіряє, чи є такі витрати реальними, необхідними, документально підтвердженими, пов`язаними з розглядом справи та чи відповідає їх розмір критерію розумності з огляду на конкретні обставини справи. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17 зазначив, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої вони присуджуються, та не повинно перетворюватися на додатковий спосіб отримання доходу.
Аналогічний підхід застосовує і Європейський суд з прав людини, який виходить із того, що компенсації підлягають лише фактичні, неминучі та обґрунтовані за розміром витрати (пункт 269 рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04; рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року).
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20 січня 2026 року, укладений між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «Тимошенко та Партнери», відповідно до якого адвокатське бюро зобов`язалося надавати позивачу правничу допомогу, а клієнт – оплачувати такі послуги на умовах, визначених договором.
Додатком № 1 до цього договору є протокол погодження вартості послуг, яким сторони погодили перелік видів правничої допомоги та їх вартість, зокрема складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовку адвокатського запиту, клопотань та інших процесуальних документів, а також участь адвоката у судових засіданнях.
Крім того, сторонами укладено додаткову угоду № 25771545771 від 20 квітня 2026 року до зазначеного договору, відповідно до якої Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 704415694 від 26 липня 2025 року.
На підтвердження фактичного надання правничої допомоги позивачем надано акт прийому-передачі наданих послуг від 05 травня 2026 року, який є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20 січня 2026 року.
Відповідно до зазначеного акта Адвокатське бюро «Тимошенко та Партнери» надало, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло без зауважень правничу допомогу, яка включала: складання позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 704415694 від 26 липня 2025 року (2 години, вартість – 5 000,00 грн); вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості (2 години, вартість – 1 000,00 грн); підготовку та подання адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за зазначеним кредитним договором на рахунок позичальника (1 година, вартість – 500,00 грн); підготовку клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на рахунок позичальника (1 година, вартість – 500,00 грн). Загальна вартість наданих послуг відповідно до акта становить 7 000,00 грн. Актом також підтверджено, що послуги надано якісно, у повному обсязі та в установлені строки.
Судом встановлено, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу підтверджується належними та допустимими доказами. Водночас відповідач не подав заперечень щодо їх розміру та не заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24), зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно за клопотанням іншої сторони, яка повинна обґрунтувати недотримання вимог щодо співмірності таких витрат зі складністю справи, обсягом наданих послуг та часом, витраченим на їх виконання. Суд не вправі зменшувати розмір таких витрат з власної ініціативи.
З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт та наданих послуг суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн є обґрунтованим.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. 
Оскільки позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 662,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд –

ухвалив:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 704415694 від 26 липня 2025 року в розмірі 15 881,84 грн (п’ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят одна гривня 84 копійки), з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основною сумою кредиту; 10 369,84 грн – заборгованість за процентами; 312,00 грн – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2 662,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 9 662,40 грн (дев`ять тисяч шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених ЦПК України, не подано заяву про його перегляд або апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя: