Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 

Справа №377/659/26 
Провадження №2/377/579/26 

18 вересня 2026 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Піндур Микола Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Славутицький відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2026 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Піндур М.М., в системі «Електронний суд» звернулась до суду з позовом, в якому, посилаючись на статті 87, 88 Закону України « Про нотаріат», просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 09.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за №10399, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 80 369,85 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2020 в.о. начальника Славутицького міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Приліпко В.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №61377870 про стягнення з позивача на користь АТ «Ідея Банк» боргу у розмірі 80 369,85 грн на підставі виконавчого напису №10399, виданого 09.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. Відповідно до постанови про заміну сторони виконавчого провадження №61377870 від 21.03.2024 встановлено, що замінено стягувача АТ «Ідея Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів». У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості з позивача було здійснено за кредитним договором №Z62.00616.004301052 від 06.09.2018, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 06.02.2019. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.03.2019 по 04.09.2019 включно у розмірі: 39 640,88 грн- строковий основний борг; 4264,02 грн - прострочений основний борг; 4 367,43 грн - прострочені проценти; 523,01 грн - строкові проценти; 1409,74 грн - строкова плата за обслуговування кредиту; 11756,92 грн - прострочена плата за обслуговування кредиту; 16498,85 грн - пеня 1 900,00 грн – плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 80 369,85 грн. Позивач не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності, так як до виконавчого напису включено суму заборгованості у розмірі 13 175,66 грн (1 409,74 грн – строкова плата за обслуговування кредиту; 11 765,92 грн – прострочена плата за обслуговування кредиту), що суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, тому положення п.1.10 кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним. Крім того, позивач вважає порушеною процедуру вчинення виконавчого напису. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не отримувала від відповідача, внаслідок чого була позбавлена права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір №Z62.00616.004301052 від 06.09.2018 не було посвідчено нотаріально (у виконавчому написі відсутні дані про посвідчення кредитного договору нотаріусом), тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, про що зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Також порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню згідно з п.92-95 постанови Великої Палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17.
Ухвалою судді від 08 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 08 липня 2026 року ( а.с.31-33). 
Ухвалою судді від 08 червня 2026 року задоволено заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Піндур М.М., зупинене стягнення у виконавчому провадженні №61377870, відкритому в. о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Приліпком В.О. на підставі виконавчого напису №10399, вчиненого 09.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 80 369,85 грн (а.с. 34-36). 
10 червня 2026 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування заперечень щодо позову представник відповідача вказує, що безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. 
Зазначає, що було виконано вимоги, передбачені п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 09.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 10399, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 80 369,85 грн не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною.
Стверджує, що позивачка пропустила строк звернення до суду. ОСОБА_1 у позовній заяві, поданій у червні 2026 року, не надає інформації коли дізналася про існування виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження оспорюваний виконавчий напис був пред`явлений до Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) , та на підставі пред`явленого виконавчого напису 24.02.2020 року було відкрито виконавче провадження. Відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Позивачка знала про наявність заборгованості та необхідність повернення грошових коштів за кредитним договором №Z62.00616.004301052 від 06.09.2018, тому з урахуванням принципу «розумної обачності» обґрунтовано вважати, що позивач об`єктивно мав можливість дізнатися про відкриття виконавчого провадження, а саме 24.02.2020. Строк звернення до суду позивача сплив у лютому 2023 року. З позовом про визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 звернулась 04.06.2026 , тобто після спливу позовної давності. Про те, що неподання позову у визначений законом строк було зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином або у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивачка не зазначає та не надає жодного належного доказу, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права, а відповідач, навпаки, доводить, що інформацію про наявність відкритого виконавчого провадження та вчиненого виконавчого напису нотаріуса по наявній заборгованості за кредитним договором, міг отримати раніше. З урахуванням відсутності у позивача обґрунтованих доказів щодо пропуску позовної давності сплив позовної давності в даному випадку є підставою для відмови у позові. Крім того, оскільки у позовній заяві відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін у справі, позовна заява не відповідає вимогам пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України, а тому повинна бути повернута заявнику без розгляду ( а.с.50-58). 
08 липня 2026 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому він підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Вказував про безпідставність заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки твердження відповідача щодо пропуску позивачем трирічного строку позовної давності ґрунтуються на неправильному тлумаченні матеріального права та суперечать судовій практиці. 
Зазначав, що постановою КМУ №211 від 11.03.2020 з 12 березня 2020 року на всій території України було запроваджено карантин. Законом України №540-ІХ від 30.03.2020 Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12 про те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому з 02 квітня 2020 року (дата набрання чинності Законом № 540-IX) загальний строк позовної давності для позивача був автоматично продовжений у силу закону. До моменту введення карантину строк сплив лише близько 2 місяців. Під час карантинного продовження строків, 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан. Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Перебіг строків позовної давності було відновлено лише 04 вересня 2025 року. Відповідач визначає початок перебігу строку з 24.02.2020, а загальний строк позовної давності становить 36 місяців (3 роки). Отже, з 24.02.2020 до моменту зупинення у березні 2022 року — минуло 25 місяців. Період зупинення: з березня 2022 року до вересня 2025 року — перебіг строку не відбувався. З вересня 2025 року до моменту подання позову (04.06.2026 року) — минуло 9 місяців. Всього минуло: 25 + 9 = 34 місяці із передбачених законом 36 місяців. На момент звернення позивача до суду (04.06.2026), а тому строк позовної давності не сплив ( а.с.65-66). 
08 липня 2026 року у судовому засіданні оголошено перерву до 15 вересня 2026 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України у зв`язку з ненаданням витребуваних доказів ( а.с.68-70). 
14 вересня 2026 року від Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на виконання вимог ухвали судді від 08 червня 2026 року надійшли матеріали виконавчого провадження №61377870.
У призначене судове засідання не з`явились всі учасники справи, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином у порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України ( а.с.73, 74,78,79,81). У поданому до суду клопотанні представник позивача просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити ( а.с.65-66). Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.55). У заяві начальник Славутицького відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Соколовський О. просив розглянути справу без участі представника відділу ( а.с.82). 
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, що узгоджується з положеннями частини другої статті 247 ЦПК України. 
Відповідно до частини четвертої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( частина п`ята статті 268 ЦПК України). 
Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального закону, оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, яким завершується розгляд справи, датою ухвалення судом рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення, що також узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 
Суд встановив з матеріалів справи, що 06 вересня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №262.00616.004301052, відповідно до п. 1.1. якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 45 184,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору ( а.с. 85-86).
Відповідно до п. 1.2. договору банк надає кредит у день підписання даного договору, строком на 48 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. 
Пунктами 1.3, 1.4 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5.5% (Маржу Банку)( п. 1.3). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з Маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15% ( п.1.4). 
Згідно з п. 1.10 договору за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором.
Відповідно до п. 1.13 договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг «2620_Стартовий ,ПР», що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 
Пунктом 3.3.1 договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. 
Відповідно до п. 5.7 договору згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка складає 102.59513856 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладання договору складає 121 427,63 грн. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобов`язань відповідно до п. 2.1 цього договору та за дії процентної ставки, вказаної в п.1.4. договору. 
Пунктом 6.1 договору передбачено, що щомісячні внески наведені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплачуються на транзитний рахунок №29091010646226.
Як вбачається з таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, розмір щомісячного внеску в період з 06.10.2018 по 06.08.2022 визначено у сумі 2 529,75 грн, розмір внеску за останній місяць, який підлягає сплаті 06.09.2022, встановлено у сумі 2 529,38 грн ( а.с. 86).
06 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписала заяву № Z62.006I6.004301052 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку та згоду – повідомлення фізичної особи – клієнта банку ( а.с. 87).
Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 10399, вчиненим 09 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Z62.006I6.004301052 від 06 вересня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 06.02.2019. Запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» за період з 09.03.2019 по 04.09.2019 у розмірі: 39 640,88 грн – строковий основний борг; 4 264,02 грн- прострочений основний борг; 4 367,43 грн – прострочені проценти; 523,01 грн – строкові проценти; 1 409,74 грн – строкова плата за обслуговування кредиту; 11 765,92 грн – прострочена плата за обслуговування кредиту; 16 498,85 грн – пеня; 1 900,00 грн – плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 80 369,85 грн. Дата набрання виконавчим написом чинності з 09 жовтня 2019 року (а. с. 88).
24 лютого 2020 року в.о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Приліпко В.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 61377870 на підставі виконавчого напису №10399, вчиненого 09 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. (а. с. 90).
В межах виконавчого провадження № 61377870 було винесено постанови: 26 липня 2022 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; 15.11.2023 про стягнення виконавчого збору; 15.11.2023 про арешт коштів боржника; 22.11.2023 про визначення поточного рахунку фізичної особи – боржника у банку для здійснення податкових операцій (а.с. 92-95). 
Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 01 листопада 2023 року у справі № 377/835/23, провадження № 6/377/24/23, замінено стягувача Акціонерне товариство «Ідея Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 10399, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) ( а.с. 97-99). 
Вирішуючи спір згідно із встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить із такого.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку.
Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
За змістом частини 2 вказаної статті, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування) (для фізичних осіб), повне найменування, місцезнаходження (дляюридичних осіб) стягувача та боржника / довірчого засновника та довірчого власника; дату і місце народження боржника/довірчого власника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформацію щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, майна, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача / довірчого засновника (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. 
Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з позивача за період з 09.03.2019 по 04.09.2019 стягнуто заборгованість, яка становить 80 369,85 грн, а саме: 39 640,88 грн – строковий основний борг; 4 264,02 грн- прострочений основний борг; 4 367,43 грн – прострочені проценти; 523,01 грн – строкові проценти; 1 409,74 грн – строкова плата за обслуговування кредиту; 11 765,92 грн – прострочена плата за обслуговування кредиту; 16 498,85 грн – пеня; 1 900,00 грн – плата за вчинення виконавчого напису. 
Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Проте, відповідачем не було надано жодного первинного документу, який би підтверджував заборгованість за оспорюваним виконавчим написом за період з 09.03.2019 по 04.09.2019 у зазначеному розмірі.
Виходячи з того, що стягнуто заборгованість за оспорюваним виконавчим написом з позивача за період з 09.03.2019 по 04.09.2019 в сумі 78 469,85 грн (39 640,88 грн + 4 264,02 грн + 4 367,43 грн + 523,01 грн + 1 409,74 грн + 11 765,92 грн + 16 498,85 грн) суду не надано відповідачем первинні бухгалтерські документи, які свідчать про наявність заборгованості за вказаний період, у такому розмірі, то в суда виникає обґрунтований сумнів в тому чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у оспорюваному виконавчому написі, за вказаний період.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитним договором № Z62.006I6.004301052 від 06 вересня 2018 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 у розмірі 78 469,85 грн (39 640,88 грн + 4 264,02 грн + 4 367,43 грн + 523,01 грн + 1 409,74 грн + 11 765,92 грн + 16 498,85 грн), яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження №61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».
Проте, докази отримання ОСОБА_1 вимоги кредитора про усунення порушень відповідачем не надані.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович у виконавчому написі від 09 жовтня 2019 року №10399 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який на момент його вчинення був нечинним.
В той же час п.п. 3.2 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Враховуючи, що у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.
Встановлені обставини свідчать, що серед документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за якими стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Кредитний договір № Z62.006I6.004301052 від 06 вересня 2018 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Вище викладені обставини спростовують доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про правомірність вчинення приватним нотаріусом Гуревічовим О.В. виконавчого напису , зареєстрованого в реєстрі за № 10399 від 09.10.2019. 
Доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності суд також вважає необґрунтованими, виходячи з такого. 
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Частиною п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Сторона позивача стверджує, що позивачу про відкриття виконавчого провадження стало відомо у лютому 2020 року.
Із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду 05 червня 2026 року.
30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257,258,362,559, 681, 728,786,1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Встановлений карантин у зв`язку з COVID-19, було офіційно припинено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.
У зв`язку з введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнного стану, Законом України № 2120-IX від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» , який набрав чинності 17 березня 2022 року, до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було додано пункт 19, згідно з яким : у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
З аналізу вказаних правових норм слідує, що 17 березня 2022 року і до 30 червня 2023 року діяли одночасно дві правові норми про продовження строків позовної давності аналогічного змісту – введення карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) та введення воєнного стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), а після завершення карантину 30 червня 2023 року, продовжувала діяти норма, передбачена введенням воєнного стану. 
Законом України № 3450-IX від 8 листопада 2023 року «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було викладено в новій редакції, яка набрала чинності 30 січня 2024 року : «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». 
04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України № 4434-IX від 14 травня 2025 року, яким пункт 19 виключено із Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому перебіг строку позовної давності розпочинається або відновлюється незалежно від дії в Україні введеного воєнного стану чи інших обставин. 
З урахуванням вказаних правових норм, загальний строк позовної давності для позивача був автоматично продовжений в силу зазначених правових актів. 
З урахуванням початку його перебігу ( лютий 2020 року), до моменту введення карантину, такий строк тривав близько двох місяців, а після відновлення з 04.09.2025 до звернення з позовом до суду 04.06.2026 минуло дев`ять місяців, тому строк звернення з позовом до суду позивачем не пропущений. 
Також судом під час розгляду справи не встановлено передбачених частиною першою статті 257 ЦПК України підстав для залишення позову без розгляду, оскільки невідповідність позовної заяви вимогам пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України в частині не зазначення в ній відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін у справі з огляду на пункт 8 частини першої статті 257 ЦПК України, не є самостійною підставою для залишення позову без розгляду. Крім того, позивачем вказано у позовній заяві про відсутність в неї електронного кабінету. В той же час її представником позовну заяву подано через «Електронний кабінет». 
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, зареєстрований в реєстрі за №10399, від 09 жовтня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 78 469,85 грн та за вчинення виконавчого напису 1 900,00 грн, всього на загальну суму 80 369,85 грн, слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви через підсистему «Електронний суд» в сумі 1 064,96 грн та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 532,48 грн, всього на загальну суму 1 597,44 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, вчинений 09 жовтня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 10399, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 78 469 гривень 85 копійок та за вчинення виконавчого напису 1 900,00 гривень, всього на загальну суму 80 369 гривень 85 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 597 гривень 44 копійки. 
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 . 
Відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: вулиця Лісова, будинок 2, м. Бровари, Броварський район, Київська область.
Третя особа – Славутицький відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 34845599, місцезнаходження: Поліський квартал, будинок 12, м. Славутич. Вишгородський район, Київська область.
Третя особа- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, місцезнаходження: вулиця Михайлівська, будинок 5/6, нежилі приміщення, в літері «В», ІІ поверх, м.Київ.
Повне рішення суду складено 18 вересня 2026 року.
Суддя  Н. С. Бабич