ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 679/1441/25
Провадження № 22-ц/820/1429/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Янчук Т.О., 
секретар судового засідання Дубова М.В.,
з участю представника позивача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю особи, стягнення моральної шкоди, пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області в складі судді Гавриленко О.М. від 02 квітня 2026 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись з цим позовом в інтересах своїх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_2 до відповідача, вказувала, що ОСОБА_4 15.11.2023 року близько 17.20 год. на автодорозі Н-25 сполученням «Городище - Рівне - Старокостянтинів» біля повороту на м. Нетішин, керуючи автомобілем «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув на місці події.
Постановою від 31.07.2024 року кримінальне провадження № 12023240000000753 від 15.11.2023 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Загиблий ОСОБА_5 був батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а позивачка є матір`ю цих дітей і їх законним представником.
Смерть потерпілого настала в результаті дорожньо-транспортної пригоди внаслідок наїзду на нього автомобіля ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження. 
Враховуючи те, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, ОСОБА_4 повинен відшкодувати моральну шкоду дітям померлого, завдану втратою батька.
Разом з тим, на момент ДТП 15.11.2023 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 як власника автомобіля була застрахована в ПАТ АСК «Скарбниця» згідно з полісом № АР6861676.
07.05.2025 року представником позивачів було надіслано адвокатський запит, у якому адвокат просив надати інформацію щодо звернення представника позивача в інтересах своїх неповнолітніх дітей за страховими виплатами та чи надання результатів розгляду її звернення. ПАТ «АСК «Скарбниця» 19.05.2025 у відповідь на адвокатський запит надало копії заяв представника ОСОБА_1 – адвоката Мелеха Д.О. від 19.02.2024 року про виплату страхового відшкодування і повідомило, що виплата по цих заявах не проводилася, оскільки відповідач вважає, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 15.11.2023 року та в якій загинув ОСОБА_5 не є страховим випадком.
Позивач вважає таку відмову безпідставною і незаконною, так як смерть потерпілого ОСОБА_5 була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Тож відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження щодо нього не звільняє його страховика ПрАТ «АСК «Скарбниця» від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
На момент смерті ОСОБА_5 на його утриманні перебувало троє неповнолітніх дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , законним представником якої є ОСОБА_7 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , законним представником яких є ОСОБА_1 . Вказані обставини встановлені рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області № 682/276/25 від 23.02.2025 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 21.08.2025 року.
Вказаним рішенням також встановлено, що на момент смерті ОСОБА_5 окрім трьох дітей, на відшкодування моральної шкоди мали право батьки загиблого, а тому частка кожного з них на відшкодування моральної шкоди становитиме 1/5, що у грошовому виразі становить 16080 грн. (80400 грн. : 5).
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний гарантований загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, становить 241200 грн., а отже, частка, що належить кожному із позивачів 80400 грн., а загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, на час настання страхового випадку становить 80400 грн., а частка кожного із позивачів складає 16080 грн.
У зв`язку з безпідставною відмовою у здійсненні страхового відшкодування відповідач зобов`язаний також сплатити пеню, інфляційні втрати і 3 % річних.
Заяви про страхове відшкодування були подані відповідачу 19.02.2024 року, тому останній день 90-денного строку для здійснення страхового відшкодування припадає на 19.05.2024, і починаючи з 20.05.2024 на невиплачені суми страхового відшкодування повинні нараховуватися штрафні санкції. Загальна сума страхового відшкодування по кожному позивачу, яка підлягає виплаті, складає 96480 грн., а період за який нараховуються такі штрафні санкції - з 19.05.2024 по 18.09.2025.
Тому просила стягнути з ПАТ «АСК «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_2 шкоду, заподіяну смертю годувальника, у розмірі 80400 грн.; моральну шкоду у розмірі 16080 грн.; пеню у розмірі 43423,08 грн.; інфляційні втрати у розмірі 17285,74 грн.; 3% річних у розмірі 4576,59 грн. кожному.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 : шкоду, заподіяну смертю годувальника, у розмірі 80400 гривень; моральну шкоду у розмірі 16080 гривень; пеню у розмірі 18896,87 гривень; інфляційні втрати у розмірі 4844,81 гривні; 3% річних у розмірі 1847,66 гривень, а всього 122069,34 гривень.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 : шкоду, заподіяну смертю годувальника, у розмірі 80400 гривень; моральну шкоду у розмірі 16080 гривень; пеню у розмірі 18896,87 гривень; інфляційні втрати у розмірі 4844,81 гривні; 3% річних у розмірі 1847,66 гривень, а всього 122069,34 гривень.
У задоволенні решти позову відмовлено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь держави у розмірі 1827,94 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» просить рішення суду скасувати як незаконне та відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, смерть фізичної особи як наслідок ДТП безумовно свідчить про наявність шкоди, завданої життю та здоров`ю, однак сам по собі факт настання шкоди не є достатнім для покладення цивільно-правової відповідальності за її відшкодування без встановлення інших елементів складу правопорушення.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не оцінював дії кожного з учасників ДТП на предмет правомірності чи неправомірності їх поведінки.
Водій автомобіля хоч і став учасником ДТП, але в його діях відсутні будь-які ознаки порушення норм права, а отже — відсутня протиправна поведінка як обов`язковий елемент складу цивільного правопорушення. Натомість протиправна поведінка встановлена саме з боку потерпілого (велосипедиста), дії якого суперечили вимогам законодавства та створили небезпечну дорожню ситуацію. За таких обставин покладення цивільно-правової відповідальності на водія суперечить самій природі деліктних зобов`язань, оскільки відповідальність може наставати виключно за власну протиправну поведінку, а не за правомірні дії.
У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що діти отримували фінансове забезпечення від померлого. 
Суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок про перебування позивачів на утриманні померлого, помилково послався на обставини, встановлені в іншій судовій справі за участю відповідача як преюдиційні. Проте у справі, на яку послався суд першої інстанції, вимоги стосувалися іншої особи (іншої дитини), а тому встановлені у ній обставини не можуть безумовно підтверджувати факт перебування на утриманні дітей позивачки.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. Вказує, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідач не надав доказів, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тому рішення суду є обґрунтованим.

В засіданні апеляційного суду представник позивачки просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що батьками малолітніх позивачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 (попереднє прізвище – ОСОБА_8 ) та ОСОБА_5 .
Батько малолітніх дітей ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в результаті ДТП.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію 15.11.2023 кримінального провадження за № 12023240000000753 за ч. 2 ст. 286 КК України 15.11.2023 року близько 17.20 год. на перехресті автодороги Н-25 сполученням «Городище-Рівне-Старокостянтинів» біля повороту на м. Нетішин водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , керуючи автомобілем марки «Renault» моделі «Duster», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок ДТП загинув на місці події.
Постановою старшого слідчого відділу РЗСТ СУГУ Національної поліції в Хмельницькій області від 31.07.2024 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 15.11.2023 року за №12023240000000753, закрито за відсутністю в діянні водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Даною постановою встановлено, що водій автомобіля «Renault» моделі «Duster» ОСОБА_4 діяв відповідно до вимог ПДР, не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_9 , в його діях відсутні невідповідності вимогам ПДР, які могли б перебувати у причинному зв`язку з настанням ДТП. При цьому, велосипедист ОСОБА_5 під час ДТП порушив вимоги п. п. 6.2, 6.6 (а) ПДР, чим створив небезпеку собі та іншим учасникам дорожнього руху, в тому числі і водієві автомобіля «Renault» моделі «Duster» ОСОБА_4 , який у свою чергу, виконуючи вимоги п. 12.3, як цього вимагають правила, не мав можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_5 . Порушення велосипедистом ОСОБА_5 зазначених Правил перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної ДТП та її наслідками.
На час ДТП цивільна-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «Renault» модель «Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована ПАТ АСК «Скарбниця», поліс № АР6861676. 
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області №682/276/25 від 23.02.2025 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 21.08.2025 року, стягнуто з ПАТ «АСК «Скарбниця» на користь ОСОБА_6 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_7 , страхове відшкодування у зв`язку із втратою годувальника для неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в сумі 80400 грн.; моральну шкоду 16080 грн.; пеню за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування 459,93 грн.; 3% річних 47,58 грн.
Вказаним рішенням встановлено, що у загиблого ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 на утриманні перебували неповнолітні діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також до осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 крім трьох його малолітніх дітей, є його батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на дату смерті ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі не перебував.
19.02.2024 року представник позивачів ОСОБА_12 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «АСК «Скарбниця» з заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника (до 14 років) в розмірі 160800 грн. та про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з відшкодуванням моральної шкоди в розмірі 40200 грн. (3/6 частки страхового відшкодування, що належать дружині та дітям загиблого).
23.01.2025 року ПАТ АСК «Скарбниця» надіслало представнику ОСОБА_1 повідомлення № 73 про прийняте рішення про відмову у страховому відшкодуванні з тих підстав, що ПАТ АСК «Скарбниця» не може кваліфікувати дорожньо-транспортну подію, яка мала місце 15.11.2023 за участі водія автомобіля марки «Renault» модель «Duster» ОСОБА_4 та велосипедиста ОСОБА_5 , як страховий випадок. Тому у страхової компанії не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також у листі зазначено, що копію постанови від 31.07.2024 року про закриття кримінального провадження № 12023240000000753 представником позивача надано страховій компанії 21.10.2024 року.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.05.2025 року в справі № 679/1928/24 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_8 , моральну шкоду по 75000 гривень кожному.
Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 27.11.2023 року, складеного Службою у справах дітей Виконавчого комітету Нетішинської міської ради, померлий ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_8 і дітьми за адресою: АДРЕСА_1 .
Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_5 , який є батьком малолітніх дітей позивачки, є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити малолітнім дітям позивача страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілого, а її розмір має бути визначено відповідно до пунктів 27.2, 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач отримав копію судового рішення в кримінальному провадженні 31.10.2024 року, тому мав здійснити відповідні страхові виплати у загальній сумі 96480 грн. до 28.01.2025 року включно (не більше 90 днів на прийняття рішення та здійснення виплати). Тому період нарахування штрафних санкцій за порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачами - з 29.01.2025 року по 18.09.2025 – день, яким позивачка обмежує свої позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду і відсутність підстав для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду на страховика є необґрунтованими.
Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України визначено майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно з ч.ч.1-2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону №1961-IV страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
За пунктом 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відповідно до пункту 27.2. статті 27 Закону№ 1961-IV страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
За частиною 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на його утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Згідно з частиною 2 статті 1200 ЦК України визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті особам шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.
Відповідно до частини 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 01 лютого 2023 року у справі № 760/23231/20, від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
З врахуванням наведеного відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження щодо нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
При цьому відповідач не довів достатніми та допустимими доказами, що шкоду (смерть особи) було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ДТП, яка сталася 15.11.2023 року за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Renault» модель «Duster» під керуванням ОСОБА_4 і внаслідок якої загинув ОСОБА_5 , батько малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити малолітнім дітям загиблого страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілого, в розмірі згідно пунктів 27.2, 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд першої інстанції правильно констатував, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.02.2025 року у справі №682/276/25, яке набрало законної сили, встановлено перебування на утриманні у загиблого ОСОБА_5 на час його смерті трьох неповнолітніх дітей, в тому числі дітей позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також встановлено, що до осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , належать, крім цих дітей, його батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . 
При цьому за змістом частини 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на його утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Згідно з статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Тож діти позивачки мали на день смерті батька  ОСОБА_5 право на його утримання, а отже, мають безумовне право на відшкодування шкоди у разі його смерті в силу закону. 
Тому не мають істотного значення доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів отримання дітьми фінансового забезпечення від померлого.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» залишити без задоволення.
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 16 липня 2026 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

А.М. Костенко