Справа № 359/12281/25
Провадження № 2/359/1614/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В. 
при секретарі - Шуст А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -
В С Т А Н О В И В :
16.10.2025 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача Савченко Т.О. через систему «Електронний суд» надійшла вищезазначена позовна заява, з проханням : стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» суму заборгованості за Кредитним договором № 0663-6549 від 01.04.2021 в розмірі 27300,00 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень та на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. (а.с.2-8).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 квітня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем укладено кредитний договір № 0663-6549, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 9100 грн. строком на 20 календарних днів, із кінцевим строком повернення 20 квітня 2021 року. За умовами договору процентна ставка за користування кредитом становила 2 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Позивач зазначив, що кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач належним чином зобов`язання щодо їх повернення та сплати передбачених договором платежів не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. За розрахунком позивача, станом на 20 серпня 2025 року її розмір становив 27300 грн., з яких 9100 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 18200 грн.- заборгованість за процентами.

Також позивач зазначив, що 26 грудня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, на підставі якого за реєстром боржників № 1 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 0663-6549. Про відступлення права вимоги та необхідність сплати заборгованості відповідача було повідомлено.

Ухвалою від 29.10.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням сторін (а. с. 98-100). Одночасно за клопотанням позивача витребувано відомості з АТ КБ «Приватбанк»

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач просив розгляд справи проводити без участі позивача.

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а також заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав.

Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 01.04.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Кредитний договір № 0663-6549 ( а.с. 29-30). 

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту - 9100,00 грн.; строк кредитування - 20 днів; фіксована процентна ставка - 2 % в день. Річна ставка - 730%. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 12740 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом в сумі 3640 грн. 

Суд звертає увагу, що в силу вимог п.10 Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити комісію (у разі нарахування), проценти за користування Кредитом та нараховану Кредитодавцем неустойки (якщо така буде) не пізніше Терміну платежу шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах.

Крім того, відповідно до пункту 14 Кредитного договору Ппозичальник має право пролонгувати договір на строк, що встановлений у пункті 2 кредитного договору, на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені правилами, але не більше 4 (чотири) пролонгацій. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день користування.

Так, відповідно до умов п.п.7.3-7.6 Правил надання споживчих кредитів, затверджених Наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 31-П від 11.02.2021 (а.с.31-41) для використання права пролонгувати Договір, Позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти за користування Кредитом. Після отримання Кредитодавцем відповідних коштів (відкладальна обставина) Договір вважається Пролонгованим без вчинення будь-яких додаткових дій з боку Сторін (п.7.3).

Сторони підтверджують, що здійснення Пролонгації є свідомим використанням відповідного права Позичальника за Договором. При сплаті Заборгованості через Особистий Кабінет або визначені на Сайті термінали самообслуговування, Кредитодавець чітко інформує Позичальника про необхідну суму грошових коштів, перерахування яких призведе до Пролонгації (подовження користування Кредитом) та про суму грошових коштів, перерахування якої призведе до повної сплати Заборгованості (фактичного закриття Заборгованості / припинення дії Договору) (п.7.4).
Якщо сума, яка вноситься Позичальником, менша ніж сума нарахованих процентів за Кредитом, Пролонгація не відбувається, а якщо відповідна сума рівна або більша (однак недостатня для повної сплати Заборгованості) - Пролонгація відбувається, а надмірно сплачені кошти зараховуються на часткове погашення Заборгованості у черговості, встановленій пунктом 6.5 цих Правил (п.7.5).

Пролонгація передбачає продовження Кредиту на такий самий строк з наступного календарного дня після настання останньої з трьох можливих подій: (1) настання Терміну платежу; (2) закінчення строку попередньо здійсненої Пролонгації; (3) отримання Кредитодавцем грошових коштів від Позичальника у розмірах визначених у пункті 7.3. зазначених Правил, сплата яких (зазначених грошових коштів) відповідно до згаданого пункту передбачає Пролонгацію (п.7.6).

Водночас, доказів ознайомлення відповідача з вищевказаними Правилами надання споживчих кредитів, суду не надано.

Згідно із умовами пп.11.1 п.11. Кредитного договору передбачено, що уразі, якщо Кредитний договір не було пролонговано відповідно до п.14 Кредитного договору, у випадку неповернення Суми Кредиту у строк, встановлений п.2 Кредитного договору: 11.1 Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти за користування чужими грошовими коштами за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 2% (два відсотки) за кожен день фактичного користування відповідною частиною Суми Кредиту по дату фактичного повернення всієї суми Кредиту включно. Річна відсоткова ставка за процентами за користування чужими грошовими коштами складає 730%. Максимальний сукупний розмір нарахованих процентів за користування грошовими коштами згідно даного пункту не може перевищувати 2005 від суми Кредиту.

Встановлено, що одночасно з укладенням Кредитного договору відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором було підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с. 42-44), який містить погоджені сторонами основні умови кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою цієї статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. 

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, в силу вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач та первісний кредитор дійшли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору.

Факт укладення договору та отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється.

Крім того, факт перерахування коштів кредиту в сумі 9100 гривень на рахунок відповідача в АТ «КБ «Приватбанк» (платіжна карта № НОМЕР_2 ) підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.27), а також інформацією АТ «КБ «Приватбанк» та випискою по рахунку відповідача за 01.04.2021 (а.с.107,108).

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором №0663-6549 від 01.04.2021, виготовленим первісним кредитором - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розмір заборгованості станом на 26.12.2024 становив 27300,00 грн., що складається із: 9100,00 грн. - основний борг, 18200,00грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 66-94).

Перевіривши наведений розрахунок, суд встановив, що нарахування та перерахунок процентів здійснювалися з урахуванням фактичної суми кредиту, та визначеної договором процентної ставки 2% на день (по 182 грн.) з 01.04.2021 по 09.07.2021 включно, таким чином, що загальний розмір нарахованих процентів не перевищує 200% суми наданого кредиту.

Власного контррозрахунку, який би спростовував правильність наведеного позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не надано.

Встановлено, що 26 грудня 2024року між ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № УКФ-26122024, відповідно до умов якого, а також долученого реєстру боржників №1 від 26.12.2024 до позивача - ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №-663-6549 від 01.04.2021 (а.с.47-55, 62-64).

Згідно із Довідкою про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №0663-6549 від 01.04.2021 (а.с. 26) станом на 20.00.2025 за відповідачем ОСОБА_2 за вказаним договором наявна заборгованість на загальну суму 27300 грн., з яких: 9100 грн.- заборгованість за тілом кредиту та 18200 грн.- заборгованість за процентами.

Обґрунтовуючи правомірність нарахування процентів у зазначеному розміру, позивач, зокрема посилається на вищенаведені умови пп.11.1 п.11 Кредитного договору.

Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.2 цієї статті, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

В цьому зв`язку, суд звертає увагу, що в силу вимог ч.ч.2, 3 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції закону, чинної на 01.04.2021 - дату укладення договору та отримання кредиту), у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. 

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. 

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

А також звертає увагу, що встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати на 01.04.2021 складав 6000грн..

Отже, перевіривши доводи позивача, суд частково погоджується з заявленими позовними вимогами в у частині визначення суми основного боргу та процентів за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Так, відповідно до умов кредитного договору строк кредитування становив 20 календарних днів, а розмір процентної ставки - 2 % від суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами, що становить 182 грн. на день. Відтак за період з 01.04.2021 по 20.04.2021 включно позивачем обґрунтовано нараховано 3640 грн. процентів за користування кредитом (182 грн. х 20 днів). Саме такий розмір процентів було визначено умовами кредитного договору.

Водночас після спливу погодженого сторонами строку кредитування відповідач свій обов`язок щодо повернення кредиту не виконав, доказів, які б спростовували такі висновки суду, останнім не надано, у зв`язку з чим первісним кредитором відповідно до пп. 11.1 п. 11 кредитного договору продовжувалося нарахування процентів (процентна ставка 2% від суми залишку кредиту в день).

З огляду на те, що після закінчення строку кредитування нарахування таких процентів здійснювалося вже не за правомірне користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку, а у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, зазначені проценти за своєю правовою природою є процентами за прострочення грошового зобов`язання у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, про що безпосередньо зазначено у пп.11.1 п.11 Кредитного договору.

Таким чином, нараховані за період прострочення проценти у розмірі 14560 грн. (182 грн. х 80 днів) є процентами, нарахованими за прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягають оцінці судом з урахуванням положень частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 

Частиною другою цієї статті передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Водночас свобода договору не є абсолютною та підлягає реалізації з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, зокрема справедливості, добросовісності та розумності.

У пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) зазначено, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, з урахуванням конкретних обставин справи та критеріїв, що мають юридичне значення.

Суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24, відповідно до яких можливість встановлення договором іншого розміру процентів, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не виключає можливості суду за наявності відповідних підстав зменшити такий розмір з урахуванням принципів справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності.

При цьому суд виходить із того, що предметом оцінки у даному випадку є не саме право кредитора на отримання процентів за прострочення, а їх співмірність із характером порушеного відповідачем зобов`язання та наслідками такого порушення.

Як встановлено судом, відповідач отримав кредит у розмірі 9100 грн. За умовами кредитного договору протягом погодженого строку кредитування ним підлягали сплаті проценти у розмірі 3640 грн. Після спливу строку кредитування первісним кредитором додатково нараховано 14560 грн. процентів за прострочення, тобто суму, яка істотно перевищує половину основного боргу та становить близько 160 відсотків від суми отриманого кредиту.

Суд враховує також положення статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», якими законодавець встановив обмеження щодо розміру майнової відповідальності споживача за порушення ним зобов`язань за договором про споживчий кредит. При цьому суд зазначає, що наведені положення не застосовуються як безпосереднє нормативне обмеження розміру процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, а враховуються судом у сукупності з іншими обставинами справи при оцінці співмірності та пропорційності заявленої до стягнення суми.

З огляду на розмір отриманого кредиту, співвідношення основного боргу та нарахованих за прострочення процентів, тривалість прострочення, компенсаційну природу процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, а також необхідність дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає, що стягнення з відповідача всієї суми нарахованих за прострочення процентів у розмірі 14560 грн. не відповідатиме засадам справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності.

Разом із тим суд не вбачає підстав для повного звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки факт прострочення та невиконання ним обов`язку щодо повернення кредитних коштів є встановленим, а право кредитора на отримання процентів за прострочення передбачене законом та умовами укладеного сторонами договору.

Визначаючи розмір процентів за прострочення, який підлягає стягненню, суд враховує, з одного боку, право кредитора на компенсацію втрат, пов`язаних із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання, а з іншого - необхідність недопущення покладення на споживача надмірного майнового тягаря, який не відповідає характеру та наслідкам допущеного порушення.

З урахуванням наведеного суд вважає співмірним та таким, що відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності, розмір процентів за прострочення у сумі 12000 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 9100 грн. заборгованості за основним боргом, 3640 грн. процентів за користування кредитом у межах строку кредитування та 12000 грн. процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, а всього на загальну суму 24740 грн.

У решті заявлених до стягнення процентів за прострочення, а саме у розмірі 2560 грн. (14560 грн. - 12000 грн.), у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за подачу позову в системі «Електронний суд» (а.с. 1), який в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує положення частин 4-6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, часом, необхідним для виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн суду надано: договір про надання правничої допомоги № 07/24-НК від 02 липня 2025 року (а.с. 45-46), додаткові угоди №№ 4, 17, 19 (а.с. 12-15), звіт про виконану роботу від 26 вересня 2025 року (а.с. 56) та платіжну інструкцію № 3720477594 від 26 вересня 2025 року (а.с. 57).

З наданих доказів убачається, що заявлена до відшкодування вартість професійної правничої допомоги становить 6000,00 грн. та включає, зокрема, складання запитів щодо розрахунку заборгованості та отримання переліку необхідних документів, складання позовної заяви, друк позовної заяви та додатків до неї, організацію сплати судового збору та проведення консультації замовника.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, зокрема, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг, ціну позову та значення справи для сторони.

При визначенні суми витрат, яка підлягає відшкодуванню, суд також враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із фактичним обсягом та характером наданих послуг, а їх відшкодування не повинно перетворюватися на спосіб покладення на іншу сторону надмірного фінансового тягаря.

Суд враховує невелику складність та типовий характер даної справи, незначний обсяг матеріалів справи, характер підготовленого процесуального документа, відсутність участі адвоката у судових засіданнях, а також ціну позову.

При цьому суд бере до уваги, що складення позовної заяви є основною за своїм характером правничою послугою, безпосередньо пов`язаною з реалізацією права на звернення до суду.

Водночас такі зазначені у звіті дії, як друк позовної заяви та додатків, організація сплати судового збору, а також отримання документів та інформації, необхідних для формування позовних вимог, не можуть бути підставою для відшкодування заявленої суми у повному обсязі як самостійні витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, враховуючи необхідність дотримання критеріїв реальності, необхідності, розумності та співмірності витрат, суд доходить висновку, що обґрунтованою є лише частина заявлених витрат на суму 3000,00грн., оскільки саме такий розмір відповідає вищенаведеним критеріям, а також складності справи та обсягу фактично наданих послуг.

Зважаючи на часткове задоволення позову, що частка задоволених позовних вимог становить 90,62 % (24740,00 грн. : 27300,00 грн. х 100), зазначені витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2718,60 грн. (3000,00 грн. х 90,62 %). 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» суму заборгованості за Кредитним договором № 0663-6549 від 01.04.2021 в розмірі 24740 гривень (двадцять чотири тисяч сімсот сорок гривень), яка складається з: 9100 гривень - заборгованість за кредитом, 3640 гривень -заборгованість за процентами, 12000 гривень - проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання - а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок (дві чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та частину витрат на правничу допомогу в сумі 2718 гривень 60 копійок (дві тисячі сімсот вісімнадцять гривень шістдесят копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», код ЄДРПОУ - 38548598, зареєстроване місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул..Алмазова Генерала, буд.13 офіс 601

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складання повного тексту рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 13.03.2026.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів