| | Справа №760/15932/24 1-кп/760/1830/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2026 року м. Київ
Солом?янський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2024 року за № 62024080200000881, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голуба Затока, м. Ялти, АР Крим, громадянина України, колишнього старшого прокурора відділу захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Автономної Республіки Крим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, РНКОПП: НОМЕР_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 
захисника ОСОБА_9 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянином України, вчинив державну зраду, тобто умисно вчинене громадянином України діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України за наступних обставин.
Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. 
Статтями 5, ч.1 ст.72, ст.73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.
Крім того ч.2 ст.72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Відповідно до ч.1 ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ч.2 ст.131-1 Конституції України, організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч.3 ст.2, ст.72, ст.73, п.2 ч.1 ст.85, ст.132 Конституції України та п.2 ч.3 ст.3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу рф на правах суб`єкта федерації. 
Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації. 
Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федедрації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя. 
Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.
У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».
Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».
Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу рф.
В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад рф.
Водночас, згідно зі ст. 87 «Конституції «Республіки Крим»»:
1. Прокуратура Республіки Крим здійснює нагляд за додержанням Конституції російської федерації та виконанням законів, що діють на території Республіки Крим, виконує інші функції, встановлені федеральними законами.
2. Прокурор Республіки Крим призначається на посаду президентом російської федерації за поданням Генерального прокурора російської федерації, погодженим із главою Республіки Крим і Державною Радою Республіки Крим. Прокурор Республіки Крим звільняється з посади президентом рф.
3.Прокурори районів, міст і прирівняні до них прокурори призначаються на посаду і звільняються з посади Генеральним прокурором російської федерації.
Окрім того, 20.03.2014 Державною Думою рф прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».
Вищезазначене свідчить про проведення представниками рф та її федеральних органів підривної діяльності проти України.
Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники органів прокуратури, суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему рф з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.
Відповідно до ст. 8 «Федерального конституційного» закону від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя», під час перехідного періоду Генеральна прокуратура російської федерації створює на території Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя органи прокуратури Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя, що мають статус суб`єкту російської федерації. Прокурор Республіки Крим і прокурор міста федерального значення Севастополя назначаються президентом рф за поданням Генерального прокурора російської федерації, погодженому відповідно з Республікою Крим і містом федерального значення Севастополя.
Інші прокурори, які виконують свої повноваження на території Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя, призначаються у відповідності до законодавства рф.
Працівники органів прокуратури України, які заміщують посади у вказаних органах, що діють на території Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя на день прийняття у склад рф нових суб`єктів, мають переважне право на прийняття на службу в органи прокуратури рф, що створені на цих територіях, за умови наявності в них громадянства рф, а також за умови здачі ними екзамену на знання законодавства рф і їх відповідності вимогам, що ставляться законодавством рф до працівників органів прокуратури.
До завершення формування органів прокуратури рф на території Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя відповідні повноваження на цих територіях здійснюють органи прокуратури, що діяли на день прийняття в рф Республіки Крим і створення у складі рф нових суб`єктів.
Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі системи органів прокуратури на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.
У той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії рф з 20 лютого 2014 року.
Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію рф частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.
В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН в чергове засудила нинішню тимчасову окупацію російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.
Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.
Одночасно, згідно до ст. 54 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» 1949 року (далі - Конвенція), яка є частиною національного законодавства України, окупаційній державі забороняється змінювати статус посадових осіб чи суддів на окупованих територіях або вживати стосовно них будь-яких заходів примусу, якщо вони утримуватимуться від виконання своїх обов`язків з міркувань совісті.
Крім того, згідно ст. 64 Конвенції, кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.
Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 
Таким чином, здійснення правосуддя на території України та зокрема території Автономної Республіки Крим повинно здійснюватися виключно у порядку та на підставі чинного законодавства України.
Вищезазначене свідчить про проведення представниками рф та її федеральних органів підривної діяльності проти України.
Також, самопроголошеною владою так званої «Республіки Крим» за сприяння рф були незаконно створені, у тому числі органи прокуратури.
Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, органи прокуратури та інші правоохоронні органи рф з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.
Незважаючи на наявність легітимного керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим, колишнім старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 у взаємодії з керівництвом Президії Верховної Ради Автономної Республіки Крим та представниками незаконних військових формувань здійснено самовільне протиправне присвоєння владних повноважень виконувача обов`язків прокурора Автономної Республіки Крим з подальшими незаконними діями, у тому числі проведенням кадрових призначень та звільненням працівників прокуратури.
У подальшому, з метою остаточного становлення на території АР Крим органів державної влади рф, придушення проявів незгоди з окупацією, незаконно утвореними правоохоронними органами, у тому числі прокуратурою, відносно громадян України, які мешкали на території АР Крим та мали проукраїнську налаштованість, порушено низку кримінальних справ, у яких в порушення вимог ст.ст. 54, 64 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» незаконно утвореними на території АР Крим судами рф постановлені вироки.
Статтями 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії рф з 20 лютого 2014 року.
Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 за № 1789-ХІІ, який діяв до 15.07.2015 (далі - Закон України «Про прокуратуру»), повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначаються Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами.
Крім того, ст.4 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань: закріплених Конституцією України незалежності республіки, суспільного та державного ладу, політичної та економічної систем, прав національних груп і територіальних утворень; гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина; основ демократичного устрою державної влади, правового статусу місцевих Рад, органів самоорганізації населення. 
Частиною 1 статті 6 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що органи прокуратури України становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим.
Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про прокуратуру» систему органів прокуратури становлять: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (на правах обласних), міські, районні, міжрайонні, районні в містах, а також військові прокуратури.
ОСОБА_4 відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про прокуратуру» та Порядку прийняття Присяги працівника прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 21.01.2011 №5, прийняв Присягу працівника прокуратури, відповідно до змісту якої він, присвячуючи свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі, урочисто присягнув: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповою, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.
Наказом прокурора Автономної Республіки Крим від 24.10.2011 № 2326 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого прокурора відділу захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Автономної Республіки Крим.
Поряд з цим, рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 11.03.2014 № 1729-6/14, тобто всупереч установленому чинним законодавством України порядку, ОСОБА_13 призначено на посаду прокурора Автономної Республіки Крим.
За допомогою не встановлених слідством осіб ОСОБА_13 у березні 2014 року запропонувала ОСОБА_4 продовжити працювати в органах прокуратури Автономної Республіки Крим та виконувати лише розпорядження та накази, надані нею.
У подальшому у березні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливе, не встановленими слідством особами ОСОБА_4 запропоновано перейти до незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, яка увійшла до складу прокуратури рф.
Нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, Присягою працівника прокуратури, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність призначення ОСОБА_13 на посаду так званого «прокурора Республіки Крим», а також незаконного проведення на території Автономної Республіки Крим міста Севастополя референдуму, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності, посиленні окупації півострову та утворенні в АР Крим системи незаконних органів прокуратури рф, погодився на незаконну пропозицію про продовження роботи у складі прокуратури АР Крим, а згодом - прокуратури Республіки Крим, без підпорядкування Генеральній прокуратурі Україні.
Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_4 , перебуваючи в місті Сімферополі АР Крим на посаді старшого прокурора відділу захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Автономної Республіки Крим, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні-серпні 2014 року, більш точну дату не встановлено, погодився на призначення його на посаду прокурора четвертого відділу управління з нагляду за виконанням федерального законодавства незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, виконував вказівки і розпорядження так званих керівників зазначеної прокуратури.
Зокрема, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи стаж роботи в органах прокуратури, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, перебуваючи у м. Сімферополь АР Крим, точне місце не встановлено, в приміщенні «Государственного комитета по государственной регистрации и кадастру Республики Крым», діючи в інтересах рф 10.08.2015 взяв участь, в якості представника незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, у семінарі щодо порядку здійснення муніципального земельного контролю на території Республіки Крим та порядку застосування законодавства на практиці.
Крім цього, продовжуючи свої дії, направлені на проведення підривної діяльності проти України, ОСОБА_4 з березня 2014 продовжує свою роботу в незаконно створених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим органів прокуратури, в подальшому у 2018 році точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, був призначений на посаду помічника прокурора Ленінського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим.
Так, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи стаж роботи в органах прокуратури, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, перебуваючи в приміщенні так званого «Ленинского районного суда Республики Крым» по вул. Пушкіна, 33 у смт. Леніно Автономної Республіки Крим, на посаді помічника прокурора Ленінського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, діючи в інтересах рф, 07.06.2018, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяв участь у справі № 5-189/2018 з розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 56.26 КоАП РФ; 10.07.2018, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяв участь у справі № 1-141/2018 з розгляду кримінальної справи за ч.1 ст.228 УК рф; 20.08.2019, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяв участь у справі № 2-106/2019 з розгляду цивільної справи за позовом в.о. прокурора Ленінського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим про визнання об`єкта нерухомості самовільною спорудою та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом зносу самовільно зведеної споруди; 19.11.2020, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяв участь у справі №12-210/2020 з розгляду скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.8 ст.7.32.4 КоАП рф, де висловив позицію щодо прийняття «судом» рішень російською мовою та відповідно до російського законодавства, чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової та правоохоронної системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - рф, що призвело до забезпечення належного функціонування незаконно створених органів прокуратури та посилили заходи тимчасової окупації півострова.
Допомога ОСОБА_4 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів прокуратури рф та на території АР Крим призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, завдяки чому окупація триває.
Таким чином,  ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.111 КК України, тобто умисне діяння, вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_4 з наступних підстав.
Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.01.2017 (справа № 757/1540/17-к) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно  ОСОБА_4 у межах даного кримінального провадження.
Встановлено, що повідомлення про підозру  ОСОБА_4 , а також повістки про виклик до слідчого неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери були направлені  ОСОБА_4 . 
У зв`язку з переховуванням  ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, прокурора та суду на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, останній 30.09.2015 оголошений в розшук, проведення якого здійснювалося співробітниками Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України. 
Обвинувачений  ОСОБА_4 в судові засідання з розгляду даного кримінального провадження не прибув, будучи належним чином, в спосіб, передбачений вимогами КПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному сайті Солом`янського районного суду м. Києва, офіційному сайті Офісу Генерального прокурору та публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газета «Урядовий кур`єр» повідомленим про розгляд справи, жодних клопотань, заяв, скарг не подавав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 05.08.2024 року судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого  ОСОБА_4 в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з обов`язковою участю захисника, одноособово.
Суд вважає, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, а ОСОБА_4 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, оскільки повідомлено про підозру, були здійснені відповідні виклики до слідчого, прокурора та суду.
Оскільки, на підставі ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показів суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду від нього не надходило.
Судовий розгляд проводився за обов`язкової участі захисника, який був забезпечений державою та користувався процесуальними правами обвинуваченого.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 із обвинуваченням не погодився, вважав вину у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину не доведеною, отримані докази ґрунтуються на припущеннях. Просив ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення. 
Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів  ОСОБА_4 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самим захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість,  ОСОБА_4 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України з боку останнього.
Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову  ОСОБА_4 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від правосуддя держави Україна.
Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Суд же, відповідно до ст. 26 КПК України, у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Суд, провівши розгляд в межах висунутого обвинувачення у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, дослідивши докази сторони обвинувачення, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, за встановлених судом обставин, які підтверджується відомостями, які містяться в досліджених судом письмових доказах та процесуальних документах в їх сукупності та взаємозв`язку, а саме у:
- рапорті ОСОБА_14 від 16.02.2015 (т.2 а.с.3-4); 
- запиті в порядку ст. 93 КПК України до Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України №26/3-291вих-15 від 16.02.2015 (т.2 а.с.121-122); 
- відповіді на запит №26/3-291вих-15 від 16.02.2015 з додатками, зокрема, списку працівників органів прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, які працевлаштовані в інших регіонах України (станом на 23.03.2014) (т.2 а.с.123-134); 
- запиті в порядку ст. 93 КПК України до Адміністрації Президента України № 26/2-33310-15 від 29.09.2016 з додатком Указом Президента України ОСОБА_15 . Про вихід з громадянства України від 21.03.2014 № 01/2014 в тому числі ОСОБА_4 та відповіді на цей запит, згідно якої від ОСОБА_4 , 1979 року народження, уродженця смт. Голуба Затока, м. Ялти, Кримської області, УРСР, клопотання про вихід з громадянства не надходило  (т.2 а.с.135-165); 
- повідомленні першого заступника Глави Адміністрації Президента України № 03-01/3383 від 14.10.2016 (т.2 а.с.166); 
- відповіді на запит № 26-380 вн/вх. від 31.03.2017, згідно якого наказами Генерального прокурора України від 27.08.2014 №6дк та від 01.12.2014 №13дк за порушення «Присяги працівника прокуратури» ОСОБА_4 звільнений із займаних посад з позбавленням класних чинів (т.2 а.с.167-174);
- копії наказу Генерального прокурора України ОСОБА_16 №13дк від 01.12.2014 «Про звільнення», відповідно до якого п.107. за порушення «Присяги працівника прокуратури» старшого прокурора відділу захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 , звільнено з займаної посади з позбавленням класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 24.11.2011 №2010к (т.2 а.с.175-227);
- копії списку апарату прокуратури Автономної Республіки Крим станом на 31 грудня 2013 рік, в якому зазначений ОСОБА_4 , який перебував на посаді старшого прокурора відділу (т.2 а.с.228-256); 
- копії телефонного довідника органів прокуратури Республіки Крим Росія (станом на 04.07.2014), в якому зазначено, що ОСОБА_4 є прокурором четвертого відділу прокуратури Республіки Крим та вказані телефони за якими звертатись до останнього (т.3 а.с.1-65); 
- довідку на ім`я ОСОБА_4 , який перебував на посаді старшого прокурора відділу захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Автономної Республіки Крим (т.3 а.с.74-75); 
- копії анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон - ОСОБА_4 (т.3 а.с.76); 
- рапорті першого заступника прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_17 (т.3 а.с.194-201);
- запиті в порядку ст. 93 КПК України до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 17/1-682 вих.17 від 07.06.2017 (т.3 а.с.205);
- запиті в порядку ст. 93 КПК України до ДІАЗ МВС України № 17/1-671 вих.17 від 07.06.2017 (т.3 а.с.206);
- інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно за пошуковим запитом стосовно ОСОБА_4 (т.3 а.с.211-212); 
- запиті в порядку ст. 93 КПК України до Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві № 17/1-1050 вих.17 від 11.08.2017 та відповіді на цей запит, зокрема, інформації Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві № 31/26-10062вх від 22.08.2017 стосовно зареєстрованих за ОСОБА_4 транспортних засобів (т.3 а.с.213-217);
- запиті в порядку ст. 93 КПК України до Генеральної прокуратури України № 17/1-1035 вих.17 від 08.08.2017 та відповіді на цей запит (т.3 а.с.218-220);
- відповіді Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 3222/6279-0-03-17/04.1 від 29.08.2017 (т.3 а.с.221-224); 
- відповіді Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 8415-03.1-09 від 30.08.2017 (т.3 а.с.225-228); 
- відповіді Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 25734/08.01-01-13 від 15.09.2017 (т.3 а.с.229-234); 
- запиті в порядку ст. 93 КПК України до Офісу Президента України № 31-2115-24 від 19.06.2024 та відповіді на цей запит №48-01/1015 від 08.07.2024, відповідно до якого матеріали щодо припинення громадянства України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з поданою ним заявою або внаслідок втрати громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходили, інша запитувана інформація відсутня(т.4 а.с.38-40); 
- рапорті про виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України в діях ОСОБА_4 (т.4 а.с.46);
- довідці про отримання інформації щодо державної зради прокурора прокуратури АР Крим ОСОБА_4 (т.4 а.с.47-49);
- інформації про особу ОСОБА_4 з Державної міграційної служби України (т.4 а.с.50);
- інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно ОСОБА_4 (т.4 а.с.51-53); 
- актовий запис про народження №07 від 31.01.1979 (т.4 а.с.54-55);
- актовий запис про шлюб №818 від 30.06.2001 (т.4 а.с.56-57);
- актовий запис про народження №288 від 27.07.2004 (т.4 а.с.58-59);
- реєстраційну картку транспортного засобу «Kia Magentis», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 (т.4 а.с.60);
- реєстраційну картку транспортного засобу «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 (т.4 а.с.61);
- відомості щодо наявності у ОСОБА_4 українського посвідчення водія НОМЕР_4 від 11.05.1996 (т.4 а.с.62);
- листі, який міститься за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якому міститься інформація «График приема граждан оперативными работниками прокуратуры Ленинского района Республики Крым» та, зокрема, зазначено, що « ОСОБА_18 , занимает должность помощника прокурора и ведет прием в пятницу с 09:00 до 13:00» (т.4 а.с.63);
- статті, яка міститься за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій зазначено: «Государственный комитет по государственной регистрации и кадастру Республики Крым провел семинар по вопросам осуществления муниципального земельного контроля на территории полуострова. В мероприятии приняли участие: председатель Госкомрегистра - главный государственный инспектор Республики Крым по использованию и охране земель ОСОБА_27, начальник Управления Госземнадзора Госкомрегистра ОСОБА_19 , заместитель начальника Управления Госземнадзора ОСОБА_20 , заведующий сектором Госземнадзора Госкомрегистра ОСОБА_21 , прокурор отдела Прокуратуры Республики Крым ОСОБА_22 , а также более 100 специалистов из органов местного самоуправления по всей Республики Крым» (т.4 а.с.64-65); 
- рішенні Ленінського районного суду (Республіка Крим) від 19 листопада 2020 року по справі № 12-210/2020, в якому зазначено: «Представитель прокуратуры - помощник прокурора Ленинского района Республики Крым ОСОБА_18 полагал, что оснований для отмены вынесенного постановления заместителя руководителя Управления Федеральной антимонопольной службы по Республике Крым и г. Севастополь ФИО2 по делу об административном нарушении от 11.06.2020 не имеется» (т.4 а.с.66-69); 
- рішенні Ленінського районного суду (Республіка Крим) від 20 серпня 2019 року по справі № 2-106/2019, в якому помічник прокурора Ленінського району Республіки Крим ОСОБА_4 приймав участь у справі в ролі позивача (т.4 а.с.70-78); 
- вироку Ленінського районного суду (Республіка Крим) від 10 червня 2018 року по справі №1-141/2018, в якому зазначено, що ОСОБА_4 під час розгляду справи приймав участь в ролі прокурора (т.4 а.с.79-82); 
- постанові Ленінського районного суду (Республіка Крим) від 07 червня 2018 року по справі №5-189/2018, в якій зазначено, що ОСОБА_4 під час розгляду справи приймав участь в ролі прокурора (т.4 а.с.83-85); 
- протоколі огляду інтернет-видань від 18.06.2024 з додатками, відповідно до якого прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 оглянуто Постанову Верховної Ради України «Про самоусунення Президента України від виконання конституційних повноважень та призначення позачергових виборів Президента України» від 22.02.2014 №757-VІІ та Постанову Верховної Ради України «Про покладення на Голову Верховної Ради України виконання обов`язків Президента України згідно зі статтею 112 Конституції України» від 23.02.2014 №764-VІІ (т.4 а.с.86-88);
- протоколі огляду інтернет-видань від 18.06.2024 з додатками, відповідно до якого прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 оглянуто інтернет ресурс, на якому розміщено "Конституцию Республики Крым". Зазначеним актом визначаються основи конституційного устрою незаконно створеної «Республіки Крим», державний устрій, статус судової влади, органів прокуратури, тощо. (т.4 а.с.89-133);
- протоколі огляду інтернет-видань від 18.06.2024 з додатками, відповідно до якого прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 оглянуто інтернет ресурс, на якому розміщено «Федеральный конституционный закон от 21.03.2014 г. №6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя». Зазначеним актом Республіка Крим приймається до складу рф у відповідності до конституції рф та ст.4 федерального конституційного закону від 17 грудня 2001 року №6- ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию и образовании в ее составе нового субъекта Российской Федерации» (т.4 а.с.134-172);
- протоколі огляду інтернет-видань від 18.06.2024 з додатками, відповідно до якого прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 оглянуто інтернет ресурс за адресою: https://old.gp.gov.ua/. За вказаною адресою у розділі «Новини та публікації» знайдено повідомлення для ЗМІ від 02.03.2014 про те, що виконувач обов`язків Генерального прокурора України ОСОБА_23 надіслав листа прокуророві Автономної Республіки Крим ОСОБА_24 , в якому закликав «не піддаватися на провокації, зберігати спокій та неухильно дотримуватися Конституції України та Законів України». Також у вказаному розділі знайдено повідомлення від 25.03.2014, яким опубліковано наказ виконувача обов`язків Генерального прокурора України ОСОБА_25 від 21.03.2014 №36 «Про тимчасовий порядок прийняття, переміщення та звільнення прокурорів, слідчих прокуратури та інших спеціалістів прокуратури Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та прокуратури Кримського регіону з нагляду за додержанням законів у воженій сфері» (т.4 а.с.173-177);
- протоколі огляду інтернет-видань від 05.07.2024 з додатками, відповідно до якого прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 оглянуто інтернет ресурс за посилання: https://sudact.ru. Під час аналізу судових актів, які розміщені на офіційному сайті рф, виявлені судові вироки та рішення по справам, в яких ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді помічника прокурора Ленінського району «Республіки Крим» приймав участь, як сторона обвинувачення, у розгляді кримінальних справ або стороною під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, цивільних справ, а саме: постанова Ленінського районного суду «Республіки Крим» № 5-189/2018 від 07.06.2018 по справі № 5-189/2018 за участю прокурора ОСОБА_4 ; вирок Ленінського районного суду «Республіки Крим» № 1-141/2018 від 10.07.2018 по справі № 1-141/2018 за участю прокурора ОСОБА_4 ; рішення Ленінського районного суду «Республіки Крим» № 2-106/2019 2-106/2019 (2-1870/2018;)?М-1781/2018 2-1870/2018 М-1781/2018 від 20.09.2019 по справі 2-106/2019 за участі помічника прокурора Ленінського району «Республіки Крим» ОСОБА_4 ; рішення Ленінського районного суду «Республіки Крим» № 12-210/2020 від 19.11.2020 по справі №12-210/2020 за участю помічника прокурора Ленінського району «Республіки Крим» ОСОБА_4 . 
Також було оглянуто інформацію, розміщену на сайті за посиланням: https://lenino.rk.gov.ru/file/graf-prok.pdf, де розміщено графік прийому громадян оперативними працівниками прокуратури Ленінського району «Республіки Крим», затверджений 28.04.2017, в якому зазначено, що ОСОБА_4 - помічник прокурора, здійснює прийом громадян щоп`ятниці з 09:00 до 13:00 години.
Крім цього, відповідно до інформації в мережі Інтернет, розміщеної на офіційному порталі «Правительство Республики Крым» за посиланням https://rk.gov.ru, де в розділі «Новини» міститься наступна інформація: новина від 10.08.2015 - про проведення першого семінару для муніципальних земельних інспекторів, участь в якому прийняв ОСОБА_26 - прокурор відділу прокуратури «Республіки Крим». 
Таким чином, ОСОБА_4 з 2014 року перебував на посаді прокурора відділу прокуратури «Республіки Крим» (дата призначення на посаду не встановлена), а у 2018 році (точний час встановити не вдалося) зайняв посаду помічника прокурора Ленінського району «Республіки Крим», яка є останньою відомою його посадою в органах прокуратури «Республіки Крим» (т.4 а.с.191-219);
- копії особової справи на ім`я ОСОБА_4 (т.5 а.с.1-63). 
Також судом досліджено інші процесуальні документи, а саме: витяг з ЄРДР (т.2 а.с.1,2), постанову начальника СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на ТОТ півострова Крим Генеральної прокуратури України про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000000173 (т.2 а.с.5-6), повідомлення про початок досудового розслідування № 26/3-293вн-15 від 16.02.2015 (т.2 а.с. 7-8), постанову заступника Генерального прокурора України про визначення групи прокурорів від 17.02.2015 (т.2 а.с.9-10), доручення про проведення досудового розслідування від 02.04.2015 (т.2 а.с.11), постанову начальника СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на ТОТ півострова Крим Генеральної прокуратури України про внесення змін, до складу слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000000173 (т.2 а.с.12-13), повідомлення про початок досудового розслідування від 02.04.2015 (т.2 а.с. 14-15), постанову заступника Генерального прокурора України про зміну групи прокурорів від 27.05.2015 (т.2 а.с.16-17), клопотання про продовження строку досудового розслідування від 07.07.2015 (т.2 а.с.18-27), постанову заступника Генерального прокурора України про продовження строку досудового розслідування від 13.07.2015 (т.2 а.с. 29-37), постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 03.08.2015 (т.2 а.с.38-39); витяг з ЄРДР (т.2 а.с.40-46), постанову про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001637 від 04.08.2015 (т.2 а.с.47-48); повідомлення про початок досудового розслідування від 04.07.2015 (т.2 а.с.49-50); постанову про призначення групи прокурорів від 03.09.215 (т.2 а.с.51-52), клопотання про продовження строку досудового розслідування від 06.11.2015 (т.2 а.с.53-60), постанову заступника Генерального прокурора України про продовження строку досудового розслідування від 11.11.2015 (т.2 а.с. 61-68), постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 30.11.2015 (т.2 а.с.69-70); постанову про зупинення досудового розслідування від 07.12.2015 (т.2 а.с.71-78); постанову про внесення змін, до складу слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001637 від 16.06.2016 (т.2 а.с.79-81); повідомлення про початок досудового розслідування від 17.06.2016 (т.2 а.с.82-83); постанову про зупинення досудового розслідування від 17.06.2016 (т.2 а.с.84-91); постанову про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42015000000001637 від 28.10.2016 (т.2 а.с.92-93); постанову про зупинення досудового розслідування від 28.10.2016 (т.2 а.с.94-100); постанову про зміну групи прокурорів від 02.11.2016 (т.2 а.с.101-102); постанову про зупинення досудового розслідування від 08.12.2016 (т.2 а.с.103-109); постанову про зміну групи прокурорів від 15.12.2016 (т.2 а.с.110-111); постанову про зупинення досудового розслідування від 23.01.2017 (т.2 а.с.112-118); постанову про зміну групи прокурорів від 15.12.2016 (т.2 а.с.119-120); повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України (т.3 а.с.66-73); постанову про оголошення підозрюваного у розшук від 30.09.2015 (т.3 а.с.77-78); повістки про виклик ОСОБА_4 до уповноважених осіб органу досудового розслідування (т.3 а.с.79-106, 107,108,109-112, 113,114,115-118, 119,120,121-124, 125-131, 132-134, 135-141; 142-144, 145-151, 152-154); клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 06.11.2015 (т.3 а.с.155-159); клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т.3 а.с.160-164); ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09.11.2015 (т.3 а.с.165); ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20.01.2017 (т.3 а.с.166); постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 09.03.2017 (т.3 а.с.167-168); витяг з ЄРДР (т.3 а.с.169-170), постанову заступника Генерального прокуратури України про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 42017000000000703 від 10.03.2017 (т.3 а.с.171-172); постанову заступника Генерального прокуратури України про визначення групи прокурорів від 10.03.2017 (т.3 а.с. 173-174); постанову про визначення складу слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42017000000000703 від 13.03.2017 (т.3 а.с.175-177); постанову про зупинення досудового розслідування від 14.03.2017 (т.3 а.с.178-179); постанову про відновлення досудового розслідування від 15.03.2017 (т.3 а.с.180-181); витяг з ЄРДР (т.3 а.с.182), постанову заступника Генерального прокуратури України про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 42017000000000703 від 15.05.2017 (т.3 а.с.185-186); доручення про проведення досудового розслідування від 29.05.2017 (т.3 а.с.187); повідомлення про початок досудового розслідування від 30.05.2017 (т.3 а.с.188); повідомлення про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 01.06.2017 (т.3 а.с.189); постанову про зміну групи прокурорів від 01.06.2017 (т.3 а.с.190-191); постанову про відновлення досудового розслідування від 01.06.2017 (т.3 а.с.192); постанову про зупинення досудового розслідування від 01.06.2017 (т.3 а.с.193); вказівки (у порядку п.3 ч.2 ст.39 КПК України) від 01.06.2017 (т.3 а.с.202-204); постанову про відновлення досудового розслідування від 20.08.2019 (т.3 а.с.235-236); постанову про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 20.08.2019(т.3 а.с.238-240); постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 20.08.2019 (т.3 а.с.241-242); постанову про зупинення досудового розслідування від 20.08.2019 (т.3 а.с.243-244); постанову про відновлення досудового розслідування від 16.09.2019 (т.4 а.с.1-2); постанову про визначення підслідності від 16.09.2019 (т.4 а.с.3-4); постанову про призначення групи прокурорів від 16.09.2019 (т.4 а.с.5-7); постанову про зупинення досудового розслідування від 16.09.2019 (т.4 а.с.8-9); постанову про відновлення досудового розслідування від 20.07.2022 (т.4 а.с.10); постанову про зупинення досудового розслідування від 20.07.2022 (т.4 а.с.11); постанову про відновлення досудового розслідування від 27.09.2023 (т.4 а.с.12); постанову про визначення підслідності від 27.09.2023 (т.4 а.с.13-14); постанову про зупинення досудового розслідування від 30.09.2023 (т.4 а.с.15-16); повістки про виклик ОСОБА_4 до уповноважених осіб органу досудового розслідування (т.4 а.с.17,18, 19-20); постанову про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 13.06.2024 (т.4 а.с. 21-23); постанову про відновлення досудового розслідування від 18.06.2024 (т.4 а.с.24); постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 18.06.2024 (т.4 а.с.25-31); витяг з ЄРДР (т.4 а.с.32), постанову про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 19.06.2024 (т.4 а.с.33-35); вказівки в порядку ст. 36 КПК України у кримінальному провадженні № 62024080200000881 від 18.06.2024 (т.4 а.с.36-37); повістки про виклик ОСОБА_4 до уповноважених осіб органу досудового розслідування (т.4 а.с.40а,41,42); постанову про зупинення досудового розслідування від 19.06.2024 (т.4 а.с.43-44); постанову про доручення призначити адвоката від 27.06.2024 (т.4 а.с.178-179), повістки про виклик ОСОБА_4 до уповноважених осіб органу досудового розслідування (т.4 а.с.183, 184, 185-186); постанову про створення слідчої групи, яка здійснюватиме досудове розслідування та визначення старшого слідчої групи від 19.06.2024 (т.4 а.с.187-188), постанову про відновлення досудового розслідування від 05.07.2024 (т.4 а.с.189); повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 05.07.2024 (т.4 а.с.220-233), повідомлення про завершення досудового розслідування від 05.07.2024 (т.4 а.с.235), запит про надання доступу до матеріалів сторони захисту у завершеному досудовому розслідуванні по кримінальному провадженню № 62024080200000881 від 18.06.2024 (т.4 а.с.236); заяву адвоката ОСОБА_9 від 05.07.2024 (т.4 а.с.237); протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 05.07.2024 (т.4 а.с.238-239). 
Всі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.223 КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Згідно з ч.1 ст.237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 сторона обвинувачення посилається, зокрема, на протоколи огляду сайтів та протоколи огляду інтернет-видань, якими підтверджується, що ОСОБА_4 перебував на посаді помічника прокурора Ленінського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим та активно здійснював свою діяльність, що підтверджується, зокрема, тим, що останній взяв участь у справі № 5-189/2018 з розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 56.26 КоАП РФ; 10.07.2018, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяв участь у справі № 1-141/2018 з розгляду кримінальної справи за ч.1 ст.228 УК рф; 20.08.2019, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяв участь у справі № 2-106/2019 з розгляду цивільної справи за позовом в.о. прокурора Ленінського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим про визнання об`єкта нерухомості самовільною спорудою та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом зносу самовільно зведеної споруди; 19.11.2020, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, взяв участь у справі №12-210/2020 з розгляду скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.8 ст.7.32.4 КоАП рф, де висловив позицію щодо прийняття «судом» рішень російською мовою та відповідно до російського законодавства. Окрім цього, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді прокурора відділу прокуратури «Республіки Крим», в приміщенні «Государственного комитета по государственной регистрации и кадастру Республики Крым», 10.08.2015 взяв участь у проведенні першого семінару щодо порядку здійснення муніципального земельного контролю на території Республіки Крим та порядку застосування законодавства на практиці. 
Підстав для визнання таких доказів недопустимими і неналежними не вбачається, оскільки інформація взята з офіційного інтернет-сайту органу державної влади рф, які загальнодоступні в мережі «Інтернет».
Огляд зазначених інтернет-сайтів здійснено прокурором з дотриманням вимог ст. 237 КПК та зафіксовано (за допомогою функцій скріншоту та друку) зміст відображеної у них, як електронних документах, інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи логічність, послідовність, узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані задокументовані дані про діяльність ОСОБА_4 , достовірними доказами обвинувачення. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року (у справі № 759/7443/17).
Будь-яких інших належних та допустимих доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Так, ОСОБА_4 , відповідно до ст. 4 Конституції України, статей 2, 17-20 Закону України «Про громадянство України», ч. 4 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» по теперішній час залишається громадянином України незалежно від місця його проживання. 
Згідно відповіді на запит № 26-380 вн/вх. від 31.03.2017, наказами Генерального прокурора України від 27.08.2014 №6 дк та від 01.12.2014 №13дк за порушення «Присяги працівника прокуратури» ОСОБА_4 звільнений із займаних посад з позбавленням класних чинів
Примусове автоматичне набуття ним як громадянином України, який проживає на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною, відтак не може бути підставою для втрати ОСОБА_4 громадянства України.
Крім того, громадянин України ОСОБА_4 у період окупації АР Крим до моменту свого звільнення, орієнтовно у березні-серпні 2014 року (точну дату встановити не вдалося), надав згоду на зайняття посади прокурора четвертого відділу управління з нагляду за виконанням федерального законодавства незаконно створеної прокуратури так званої «Республіки Крим». Надалі, починаючи з березня 2014 року, він продовжив працювати в незаконно створених органах прокуратури на тимчасово окупованій території, а у 2018 році (точна дата не встановлена) обійняв посаду помічника прокурора Ленінського району. При цьому, він здійснював владні функції на окупованій території України від імені іноземної держави - РФ, керуючись її матеріальним та процесуальним правом, прийняв на себе на окупованій території України повноваження прокурора іншої держави - рф, яка окупувала та незаконно анексувала цю територію.
Суд вважає, що здійснення ОСОБА_4 повноважень прокурора у складі незаконно створеної так званої «прокуратури Республіки Крим» на посаді прокурора четвертого відділу управління з нагляду за виконанням федерального законодавства, а з 2018 року (більш точної дати не встановлено) помічника прокурора Ленінського району прокуратури АР Крим "Республіки Крим", яка увійшла до складу прокуратури російської федерації без підпорядкування Генеральній прокуратурі України, за таких умов від імені рф свідчить про порушення ним вимог ст. 65 Конституції України, присяги прокурора, оскільки діяв добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим, діючи в інтересах російської федерації та придушення проявів незгоди з окупацією серед громадян України на території Автономної Республіки Крим, а отже надання ним допомоги рф в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.
Крім того, суд вважає, що ОСОБА_4 мав достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення ним фактів активної підривної діяльності рф проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в АР Крим; під час здійснення допомоги іноземній державі та її представникам у створенні і функціонуванні органів прокуратури російської федерації.
За таких обставин, ОСОБА_4 , будучи громадянином України та працівником прокуратури Автономної Республіки Крим з підпорядкуванням Генеральній прокуратурі України, умисно, з березня 2014 року забезпечив становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої допомоги іноземній державі та її представникам у створенні і функціонуванні органів прокуратури російської федерації, виконання функцій представника окупаційної прокуратури рф, надавши цим допомогу рф в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України - державну зраду, об`єктивна сторона якої вважається закінченою саме з моменту, коли особа почала надавати допомогу ворогові, в даному випадку, з березня місяця 2014 року.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 111 КК України саме в редакції Закону №1183-VII від 08.04.2014 р., як державна зрада, діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Що стосується доводів захисників обвинуваченого, про недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, то вони не знайщли свого підтвердження, оскільки встановлені судом обставини, наведені докази, спростовують версію сторони захисту.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст.12 КК України є особливо тяжким, його ставлення до вчиненого, який свідомо розірвав всі правові відносини з державою, яка надала йому право діяти від її імені, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням, додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки саме таке основне покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Приймаючи рішення щодо застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке не передбачене ч.1 ст.111 КК України, суд враховує характер вчиненого ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, перебування на посаді помічника прокурора Ленінського району незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, та характер його діяння свідчить про подальшу неможливість збереження за ним права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування.
Таким чином, суд відповідно до вимог ч.2 ст.55 КК України вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади у органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки.
На переконання суду, призначення обвинуваченому саме такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.
При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_4 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було. 
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався, сторона обвинувачення не заявила клопотання про його обрання, відтак, суд не вбачає підстав для його обрання до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені, долю яких необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, відсутні.
Керуючись ст. ст. 323, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна на користь держави, з позбавленням права обіймати посади у органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки.
Строк відбування покарання  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.
Запобіжний захід  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.  
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. 
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику обвинуваченого та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1