ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

09 вересня 2026 року | м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3006/24
Головуючий у першій інстанції – Лібстер А. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1931/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Луговця О.А. (головуючий), Мамонової О.Є., Супруна О.П.,
секретар судового засідання Герасименко Ю.О.
учасники справи:
заявник  ОСОБА_1 
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради,
особа, яка подала апеляційну скаргу, Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2025 року (суддя – Лібстер А.С., присяжні – Аношенко О.М., Бредюк О.В., місце ухвалення – м. Чернігів, дата складання повного рішення – 01.04.2025) у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи обмежено дієздатною, встановлення над нею піклування та призначення піклувальника, 

У С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій з урахуванням зміни предмета, просив обмежити цивільну дієздатність свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , встановити над ним піклування та призначити його піклувальником над батьком. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є його батьком та інвалідом ІІ групи з 25.01.2024 року, має неврологічне захворювання, яке призвело до того, що він має обмеження у життєдіяльності, самообслуговуванні, орієнтації та контролі за свою діяльністю. ОСОБА_2 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду, лікування та постійної сторонньої допомоги і контролю; зокрема, батько не може точно висловлювати свої думки, самостійно одягатися, готувати собі їжу, самостійно виходити з дому, буває дезорієнтований, втрачає свідомість. Догляд за батьком здійснює заявник та має бажання і можливість бути його піклувальником. Інших близьких родичів ОСОБА_2 не має, з дружиною (матір`ю заявника) розлучений.
Рішенням  Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2025 року дану заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежено дієздатним.
У задоволенні заяви в частині призначення піклувальником ОСОБА_1 відмовлено. 
Тимчасово покладено обов`язки піклувальника над обмежено дієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на орган опіки та піклування Чернігівської міської ради, до вирішення питання про призначення піклувальника, в порядку визначеному законодавством.
В апеляційній скарзі Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради просить скасувати дане рішення суду першої інстанції в частині відмови призначення піклувальником ОСОБА_1 і ухвалити у цій частині нове рішення, яким подання Департаменту про призначення ОСОБА_1 піклувальником над обмежено дієздатним ОСОБА_2 задовольнити.
Доводи апеляційної скарги узагальнено зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, ухваленим з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. 
Апелянт вказує, що чинним законодавством не передбачено не призначення обмежено дієздатній особі піклувальника за наявності подання органу опіки та піклування, яке відповідає вимогам закону.
За доводами скаржника, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що чинне законодавство лише встановлює права та обов`язки піклувальника відносно обмежено дієздатної особи, але не визначає порядку та механізму реалізації цих прав та виконання обов`язків; не містить заборон щодо призначення військовослужбовців чи військовозобов`язаних опікунами чи піклувальниками над недієздатними фізичними особами чи обмежено дієздатними фізичними особами; піклувальник може поєднувати здійснення піклування над обмежено дієздатною особою із виконанням будь-якої іншої роботи, проходженням служби, навчання тощо.
Орган опіки та піклування зазначає, що між ОСОБА_1 і його батьком ОСОБА_2 склалися приязні особисті стосунки, заявник одружений, проходить службу в ГУНП в Чернігівській області та отримав позитивну характеристику, до кримінальної відповідальності не притягувався й не має судимостей; дружина заявника, його теща та колишня дружина батька надали письмову згоду на призначення ОСОБА_1 піклувальником над ОСОБА_2 ; відсутні докази про неможливість виконання ОСОБА_1 обов`язків піклувальника.
Апелянт, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.05.2020 у справі №736/1508/17, від 29.03.2021 у справі №184/858/19, від 19.04.2021 у справі №755/12409/15, від 28.11.2021 у справі №751/9572/19, від 27.11.2024 у справі №341/1526/23, підсумовує, що подання Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про призначення піклувальником ОСОБА_1 жодної норми закону не порушує, а враховуючи вимоги ст. 55 ЦК України, внесено на розгляд суду з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітньої обмежено дієздатної фізичної особи, яка за станом психічного здоров`я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Заявник та заінтересована особа, будучи належним чином та своєчасно повідомленими про відкриття апеляційного провадження у справі, відзиву на апеляційну скаргу не подали, що за змістом положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2026 рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.04.2025 залишено без змін (а.с. 194-198 т. 1).
Постановою Верховного Суду від 15.07.2026, касаційну скаргу ОСОБА_2 , поданою його представником - адвокатом Яковлевим А.Л., задоволено  частково. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2026 у частині вирішення заяви ОСОБА_1 про призначення піклувальника скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 36-43 т. 2)
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення в межах доводів апеляційної скарги з урахуванням постанови суду касаційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1). Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2). Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч. 3). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5).
Судом у справі встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.11.1989 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . (а.с. 9 т. 1).
26.03.2024 шлюб між батьками заявника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.10 т. 1).
За копією довідки до акта огляду МСЕК від 25.01.2024 №47323 ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання, дата чергового переогляду 25.01.2025, і йому протипоказані фізичні навантаження (а.с. 11 т. 1).
За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №533 від 10.12.2024 у ОСОБА_2 мають місце ознаки хронічного психічного розладу в формі органічного розладу особистості судинного ґенезу (цереброваскулярна хвороба, гіпертонічна хвороба, гостре порушення мозкового кровообігу) (F07.82 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду). Наявний психічний розлад цілком не виключає здатність ОСОБА_2 , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але суттєво обмежує цю здатність (а.с. 61-65 т. 1).
Відповідно до витягу з реєстру Чернігівської територіальної громади від 27.03.2024, та довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради ОСОБА_2 із 06.03.2001 зареєстрований у АДРЕСА_1 ; за даною адресою також зареєстрована ОСОБА_3 (а.с. 13, 104 т. 1).
В акті обстеження матеріально побутових умов №59 від 03.03.2025, складеному спеціалістом Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 та мешкає один. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи, має охайний та доглянутий зовнішній вигляд, по помешканню пересувається самостійно, за межами – з допомогою (а.с. 116 т.1).
Згідно витягу з реєстру Чернігівської територіальної громади від 27.03.2024 та довідки Управління адміністративних послуг №1524 від 10.03.2025, ОСОБА_1 із 05.08.2019 зареєстрований у АДРЕСА_2 (а.с. 14, 102 т. 1).
За довідками КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» №283, 291 від 29.03.2024, ОСОБА_1 на наркологічному обліку не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався (а.с. 15 т. 1).
Згідно копії службової характеристики, капітан поліції ОСОБА_1 проходить службу в органах внутрішніх справ з 12.11.2008, є начальником відділення вибухотехнічної служби батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Чернігівській області, за час несення служби характеризується позитивно, діючих дисциплінарних стягнень не має. Виконує бойові (спеціальні) завдання із забезпечення здійснення заходів з Національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в районах проведення активних бойових дій (а.с. 99 т. 1).
ОСОБА_1 одружений та має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 14.06.2014, свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 02.12.2014 (а.с. 100, 109 т. 1).
У заяві до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради Василенко О.Є. просить направити до суду подання про призначення його піклувальником над обмежено дієздатним батьком ОСОБА_2 , з обов`язками піклувальника ознайомлений та зобов`язується їх виконувати.
Дружина заявника ОСОБА_5 , його теща ОСОБА_6 та мати ОСОБА_3 подали Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради заяви, в яких надали згоду та не заперечують проти призначення ОСОБА_1 піклувальником над його батьком ОСОБА_2 (а.с. 105, 110, 113 т. 1).
У поданні від 25.03.2025 Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради просить, у разі обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_2 та встановлення над ним піклування, призначити над ним піклувальником ОСОБА_1 (а.с. 94-96 т. 1).
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За змістом положень ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 1). Суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо і тим ставить себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище (ч. 2). Порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч. 3). Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 4).
Над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування (ч. 1 ст. 37 ЦК України).
Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.
У ч. 2 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Згідно зі ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
За приписами ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу (ч. 1). Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч. 2). Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою (ч. 3). Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного (ч. 4). Малолітній, неповнолітній особі призначається один опікун чи піклувальник. Повнолітній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників (ч. 5).
Відповідно до ст. 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Згідно з підпунктами 3.2, 3.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі – Правила опіки та піклування), опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають піклувальника: повідомлення державних, громадських організацій або заява громадянина (громадян); копія свідоцтва про народження неповнолітньої особи, що потребує піклування, або рішення суду про визнання особи обмежено дієздатною; медичний висновок про стан здоров`я особи, що потребує піклування; довідка про місце проживання особи, що потребує піклування; заява майбутнього піклувальника про прийняття на себе обов`язків щодо піклування; довідки про стан здоров`я майбутнього піклувальника і про місце його проживання (лише при встановленні опіки над неповнолітнім); акт обстеження житлових умов майбутнього піклувальника (лише при встановленні піклування над неповнолітнім). Опікун над повнолітніми дієздатними особами, які за станом здоров`я самостійно не можуть захищати свої права і виконувати свої обов`язки, може бути призначений тільки на прохання цих осіб.
У ч. 1 ст. 296 ЦПК України визначено, що заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (ч. 1 ст. 300 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства).
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 та відмовляючи в задоволенні вимоги про призначення його піклувальником над обмежено дієздатним батьком ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник наразі не має можливості виконувати обов`язки піклувальника, так як вже виконує обов`язки військовослужбовця відповідно до ст. 65 Конституції України, Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», і лише після демобілізації у передбаченому законом порядку може ініціювати питання про призначення його піклувальником. Судом критично оцінено подання Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, в якому взагалі не обґрунтовується можливість ОСОБА_1 , саме як військовослужбовця, здійснювати догляд за ОСОБА_2 під час проходження ним військової служби і виконання можливих бойових завдань. 
Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, фактично погодився з таким підходом та дійшов висновку, що заявник виконує обов`язок по захисту Вітчизни, що унеможливлює виконання обов`язків піклувальника, а орган опіки та піклування при внесенні відповідного подання мав з`ясувати необхідність цього, уникаючи можливих зловживань та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи піклувальником.
Скасовуючи постанову Чернігівського апеляційного суду від 27.01.2026 року в частині вирішення заяви ОСОБА_1 про призначення піклувальника, Верховний Суд виснував, що апеляційний суд залишив поза увагою, що орган опіки та піклування вніс подання про доцільність призначення саме ОСОБА_1 піклувальником над ОСОБА_2 , а матеріали справи не містять відомостей про звернення інших осіб із заявою про призначення їх піклувальниками або про внесення органом опіки та піклування відповідного подання щодо іншої кандидатури. При цьому суди не встановили жодної з обставин, передбачених ст. 64 ЦК України та Правилами опіки та піклування, які б виключали можливість призначення заявника піклувальником. Верховний Суд вказав, що сам собою факт проходження ОСОБА_1 служби в органах Національної поліції та виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням заходів національної безпеки і оборони, без з`ясування його фактичної можливості виконувати обов`язки піклувальника, належної оцінки подання органу опіки та піклування, а також без встановлення того, чи здійснюється або може бути забезпечене належне піклування над ОСОБА_2 іншими особами, не може бути достатньою підставою для відмови у призначенні його піклувальником.
Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Отже, враховуючи викладене, при новому розгляді апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині заяви ОСОБА_1 про призначення його піклувальником над обмежено дієздатним батьком ОСОБА_2 .
Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 та подання Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради в частині, що переглядається, з огляду на таке.
Під час вирішення питання про призначення піклувальника підлягають врахуванню сімейні та родинні зв`язки між кандидатом і підопічним, характер особистих стосунків між ними, а також можливість кандидата належним чином виконувати обов`язки піклувальника, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження піклувальника перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення піклувальника.
Перевірка відповідності кандидата зазначеним вимогам та з`ясування наявності чи відсутності обставин, які перешкоджають його призначенню піклувальником, належать до компетенції органу опіки та піклування, який за результатами проведеної перевірки вносить до суду відповідне подання.
Отже, обов`язковою умовою призначення судом конкретної особи піклувальником над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, є наявність подання органу опіки та піклування про доцільність призначення саме цієї особи піклувальником. За наявності такого подання суд повинен перевірити його відповідність вимогам закону щодо обґрунтованості та змісту, зокрема з`ясувати, чи складене воно на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування, а також чи відсутні встановлені законом обставини, які унеможливлюють призначення відповідної особи піклувальником.
При цьому суд не вправі підміняти орган опіки та піклування у здійсненні покладених на нього законом повноважень щодо оцінки кандидатури піклувальника та вирішення питання про доцільність її призначення, якщо відповідне подання є належним чином мотивованим, ґрунтується на передбачених законом документах і відсутні встановлені законом перешкоди для призначення такої особи піклувальником.
Аналогічний підхід щодо застосування норм ст. 55, 60, 63, 64 ЦК України, Правил опіки та піклування підтверджений постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 червня 2026 року у справі № 305/1557/24 (провадження № 61-9539сво25).
Об`єднана палата зазначила, що ст. 64 ЦК України містить вичерпний перелік обставин, за яких фізична особа не може бути призначена опікуном або піклувальником, і не передбачає обмежень щодо призначення військовослужбовця чи іншої особи, яка проходить військову службу.
Верховний Суд звернув увагу, що сам собою факт проходження військової служби не може розглядатися як автоматична та безумовна перешкода для призначення особи опікуном або піклувальником. Під час вирішення цього питання суд повинен дослідити, чи існують передбачені законом обставини, які виключають можливість призначення відповідної особи, а також оцінити її реальну можливість виконувати покладені законом обов`язки з урахуванням конкретних обставин справи.
При цьому Об`єднана палата наголосила, що законодавство не пов`язує можливість призначення особи опікуном чи піклувальником виключно з фактом проходження або непроходження військової служби. Вирішальне значення мають найкращі інтереси особи, яка потребує опіки чи піклування, відсутність встановлених законом перешкод для призначення відповідної особи та з`ясування, чи є інші особи, які можуть забезпечити належне здійснення опіки або піклування.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, батько заявника ОСОБА_1 . ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, страждає на хронічний психічний розлад у формі органічного розладу особистості судинного генезу, який істотно обмежує його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи, у зв`язку з чим визнаний обмежено дієздатним.
Органом опіки та піклування в особі Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради до суду внесено подання на призначення піклувальником обмежено дієздатному ОСОБА_2 його сина ОСОБА_1 за заявою останнього.
ОСОБА_1 перебуває на службі в органах внутрішніх справ з 2008 року, позитивно характеризується, одружений, має малолітнього сина, 2014 року народження, до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має; між заявником і його батьком склалися приязні родинні та особисті стосунки.
Інші особи (колишня дружина обмежено дієздатного ОСОБА_2 , дружина та теща заявника) не виявили бажання бути піклувальником над ОСОБА_2 , проте не заперечували на призначення ОСОБА_1 піклувальником над його батьком ОСОБА_2 .
Відтак, суд першої інстанції залишив поза увагою, що орган опіки та піклування вніс подання про доцільність призначення саме ОСОБА_1 піклувальником над ОСОБА_2 , а матеріали справи не містять відомостей про звернення інших осіб із заявою про призначення їх піклувальниками або про внесення органом опіки та піклування відповідного подання щодо іншої кандидатури.
Апеляційний суд також констатує, що вказане подання Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради складене на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування, копії яких додано до матеріалів справи, а також відповідає вимогам закону щодо обгрунтованості та змісту. Так, дане подання органу опіки та піклування містить аналіз та мотиви доцільності призначення саме ОСОБА_1 піклувальником над його обмежено дієздатним батьком ОСОБА_2 та відсутність передбачених законом обставин, які унеможливлюють призначення заявника піклувальником. 
Водночас місцевий суд не встановив жодної з обставин, передбачених ст. 64 ЦК України та Правилами опіки та піклування, які б виключали можливість призначення заявника піклувальником. 
Разом з тим, ані положення ЦК України, ані інші нормативно-правові акти не містять заборони щодо призначення військовослужбовця, поліцейського чи військовозобов`язаної особи піклувальником над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена.
Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 63 ЦК України під час вирішення питання про призначення піклувальника враховується можливість особи виконувати обов`язки піклувальника, а не її професійний статус чи рід діяльності як такі. Тому для висновку про неможливість виконання кандидатом обов`язків піклувальника суд повинен установити конкретні обставини, які об`єктивно свідчать про його нездатність забезпечувати захист прав та інтересів підопічного.
Сам собою факт проходження ОСОБА_1 служби в органах Національної поліції та періодичне виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням заходів національної безпеки і оборони, не може бути достатньою підставою для відмови у призначенні його піклувальником.
Адже, як слушно вказує представник органу опіки та піклування, в період тимчасового залучення ОСОБА_1 до виконання ним службових обов`язків поза місцем проживання, пов`язаних із забезпеченням заходів національної безпеки і оборони, за його дорученням піклуватися про ОСОБА_2 можуть рідні та близькі особи заявника. При цьому, згідно довідки до акта огляду МСЕК та акта обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 не позбавлений можливості самостійно пересуватися чи обслуговувати себе, йому лише протипоказані фізичні навантаження.
За таких обставин, коли подання органу опіки та піклування відповідає вимогам закону щодо обгрунтованості та змісту, складене на підставі повно зібраних документів, заявник є єдиним претендентом на статус піклувальника над своїм обмежено дієздатним батьком, між ними склалися гарні сімейні відносини, заявник може забезпечити належне піклування своєму батьку й перевірка кандидата не встановила невідповідності його вимогам закону, згідно яких він не може бути призначений піклувальником, то колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення його піклувальником над ОСОБА_2 .
Підсумовуючи викладені обставини, апеляційна скарга Департаменту соціальної політики Чернігівської міської щодо вимог заяви ОСОБА_1 про призначення піклувальника, направлених Верховним Судом на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, підлягає задоволенню. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, враховуючи означене, на основі всебічно, повно й об`єктивно з`ясованих обставин, що мають значення для справи і на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, визначивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та норми права, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів у відповідності до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України висновлює про необхідність скасування судового рішення в частині вирішення вимоги заявника про призначення піклувальника, і ухвалення нового рішення про задоволення цієї вимоги з вищенаведених підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у даній справі окремого провадження не розподіляються і не відшкодовуються, що узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 березня 2024 року у справі №161/9609/22 (провадження № 61-12995сво22).
Керуючись ст. 141, 367-369, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389-391 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради – задовольнити.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2025 року в частині вирішення вимоги заяви ОСОБА_1 про призначення піклувальника – скасувати, задовольнивши цю вимогу.
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклувальником над обмежено дієздатним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованим у АДРЕСА_1 . 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 
Повне судове рішення складено 11 вересня 2026 року.

Головуючий О.А. Луговець

Судді О.Є. Мамонова

О.П. Супрун