ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року 

м. Київ

справа № 160/15223/25

адміністративне провадження № К/990/15021/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Трест «Дніпроводбуд» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 (суддя Юрков Е.О.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.02.2026 (колегія суддів у складі: головуючого судді Дурасової Ю.В., суддів Божко Л.А., Лукманової О.М.) у справі №160/15223/25 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Трест «Дніпроводбуд» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним дій, висновків перевірки та бездіяльності.
I. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. У травні 2025 Товариство з додатковою відповідальністю «Трест «Дніпроводбуд» (далі - позивач, Товариство) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (далі - відповідач, Регіональне відділення), в якому просило:
визнати протиправним та скасувати наказ Регіонального відділення від 06.12.2024 №185/05Н «Про проведення перевірки»;
визнати протиправними дії Регіонального відділення щодо проведення перевірки утримання, збереження та використання державного майна, яке в процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Дніпроводбуд» та обліковується на балансі Товариства на підставі наказу Регіонального відділення від 06.12.2024 №185/05-Н;
визнати протиправними висновки перевірки Регіонального відділення, викладені в акті перевірки утримання, збереження та використання державного майна, яке в процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Дніпроводбуд» від 25.12.2024;
визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення щодо не розгляду членами комісії (робочої групи) заперечень Товариства від 17.01.2025 №17-01 на акт перевірки стану утримання, збереження та підстав використання державного майна, що не увійшло до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Дніпроводбуд»;
зобов`язати Регіональне відділення розглянути заперечення Товариства від 17.01.2025 №17-01, з урахуванням висновків суду та скасувати висновки викладені в акті перевірки утримання, збереження та використання державного майна, яке в процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Дніпроводбуд» від 25.12.2024.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач послався на порушення відповідачем приписів чинного законодавства, що регламентує порядок проведення перевірки. Вважає, що наказ про проведення перевірки є протиправним та підлягає скасуванню, дії щодо проведенню перевірки також є протиправними. Посилається на відсутність у оскаржуваному наказі основних питань перевірки, порушення відповідачем 7-ми денного строку повідомлення про проведення перевірки. Зазначає, що в акті перевірки відповідачем не було відображено частковий демонтаж об`єкту під час воєнного стану військовослужбовцями.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3. Суди попередніх інстанцій установили, що Регіональне відділення зверталося до Товариства з листами:
від 12.05.2023 з проханням надіслати документи, які стали підставою невключення до відомостей про державне майно, яке перебуває на балансі Товариства об`єкта незавершеного будівництва 48-ми квартирного житлового будинку, що розташований у смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області;
від 26.06.2024 із повідомленням про проведення перевірки в 3-му кварталі 2024 року об`єкта незавершеного будівництва 48-ми квартирного житлового будинку, що розташований у смт. Меліоративне Новомосковського району, Дніпропетровської області;
від 21.10.2024 № 11-05- 04649 щодо надання копій документів - листів Піщанської сільської ради та регіонального відділення.
4. Регіональне відділення 06.12.2024 з метою виконання запланованих перевірок на 2024 рік видав наказ №185/05-Н «Про проведення перевірки» Товариства з питання утримання, зберігання та законності використання державного майна, що не увійшло до статутного капіталу товариства, але залишилось на його балансі.
5. Регіональне відділення листом від 09.12.2024 №11-05-05315 повідомило Товариство про заплановану в четвертому кварталі 2024 року перевірку стану збереження та підстав використання державного майна, яке під час приватизації не увійшло до статутного капіталу та перебуває на балансі Товариства. З метою створення робочої групи, запропонувало надати кандидатуру представника Товариства для участі у перевірці та забезпечення доступу до об`єктів перевірки представникам Регіонального відділення.
Зазначені наказ та лист було вручено керівнику Товариства, що підтверджується письмовим дорученням від 16.12.2024, зазначеним на копії вказаного наказу про участь представників позивача в проведення перевірки.
6. На виконання наказу Фонду державного майна України від 16.12.2009 №1998 «Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій щодо державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але залишилось у них на балансі», за Графіком проведення перевірок господарських товариств, на балансі яких перебуває державне майно, під час приватизації, яке не увійшло до їх статутних капіталів, на ІV квартал 2024 року, а також відповідно до наказу Регіонального відділення від 06.12.2024 №185/05-Н проведено перевірку стану утримання, збереження та підстав використання державного майна, що не увійшло до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Дніпроводбуд» та обліковується на балансі Товариства, за результатами якої складено акт перевірки від 25.12.2024, примірник якого отримано Товариством 08.01.2025.
7. Протягом 10-денного строку, відведеного розділом 6 Порядку проведення державними органами приватизації перевірок стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 16.12.2009 №1998, на подання зауважень та пропозицій, позивачем було подане до відповідача заперечення на акт перевірки від 25.12.2024.
8. Відповідно до листа Регіонального відділення від 28.01.2025 №11-05-1-01383, Регіональне відділення розглянуло заперечення позивача від 17.01.2025 №17-01 на акт перевірки від 25.12.2024 та надало висновки на заперечення, викладені у додатку до листа.
9. Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо видання наказу про проведення перевірки, щодо проведення перевірки та щодо нерозгляду заперечень на акт перевірки, звернувся до суду.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 26.08.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.02.2026, позов залишив без задоволення.
11. Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що Регіональне відділення мало всі правові підстави для проведення перевірки стану утримання, збереження та підстав використання державного майна, що не увійшло до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Дніпроводбуд» та обліковується на балансі Товариства. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує чи може породжувати певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, то відсутність правовідносин, що зумовлює реалізація оскаржуваного акту, виключає можливість надання судового захисту. Суди визнали безпідставними твердження позивача про бездіяльність відповідача щодо нерозгляду членами комісії (робочої групи) заперечень Товариства від 17.01.2025 №17-01 на акт перевірки. 
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ЗАПЕРЕЧЕНЬ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
12. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
13. Підставою касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій скаржник визначає положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, яке передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
На обґрунтування цієї підстави скаржник покликається на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо правомірності застосування положень Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21.09.2006 №185-V (далі - Закон №185-V, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про фонд державного майна України» від 09.12.2011 №4107-VI (далі - Закон №4107-VI, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Порядку проведення державними органами приватизації перевірок стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 16.12.2009 №1998 (далі - Порядок №1998, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо можливості проведення перевірок державного майна, яке перебуває на позабалансовому обліку або не знаходиться на балансі юридичних осіб приватного права.
14. Також у якості підстави касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій скаржник покликається на пункт 4 частини четвертої статті 328, частини другу і третю статті 353 КАС України, зокрема, щодо встановлення судами попередніх інстанцій обставин, що мають істотне значення на підставі недопустимих доказів. Позивач вважає, що суд прийняв акт приймання - передачі від 03.07.2023 №12/12-1 як допустимий та належний доказ того, що об`єкт перебуває на балансі позивача, оскільки об`єкт - незавершене будівництво 48 - квартирного житлового будинку в с. Меліоративне, Новомосковського району перебуває в державній власності та на балансі позивача, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств та залишилося державною власністю на підставі акту-приймання-передачі від 03.07.2023 №12/12-1, а також відомостей з Реєстру державного майна. Однак зауважує, що в матеріалах справи відсутні відомості з Реєстру державного майна на підтвердження того, що це майно не увійшло до статутних капіталів господарських товариств та залишилося державною власністю, а тому не може бути належним доказом.
15. Також, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, не встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та не дослідили зібрані у справі докази, відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України. Позивач вважає, що суди не дослідили і не надали оцінку акту приймання-передачі, затвердженому пунктом 2 рішення Меліоратинівської селищної ради від 30.03.2016 №13-4/VII «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади смт. Меліоративне об`єкту незавершеного будівництва», відповідно до якого Меліоратинівська селищна громада в особі Меліоратинівської селищної ради стала власником об`єкта незавершеного будівництва « 48-ми квартирний житловий будинок».
16. Позивач зазначає, що суди попередніх інстанцій не надали оцінку тому, що об`єкт незавершеного будівництва « 48-ми квартирний житловий будинок» було передано на позабалансовий облік, однак предметом перевірки відповідача було державне майно, яке перебуває на балансі Товариства. Відповідач в акті перевірки зазначив суперечливі висновки щодо обліку цього майна, які не були досліджені судами. Так, відповідач в акті перевірки зазначає, що перевіркою встановлено, що об`єкт незавершеного будівництва « 48-ми квартирний житловий будинок» перебував на балансі Товариства і одночасно в акті перевірки в розділі «Перевіркою встановлено» зазначає про те, що цей об`єкт було передано на позабалансовий рахунок Товариства на підставі акту приймання-передачі від 03.07.2003 №12/12-1. Отже суди не дослідили і не встановили яким чином обліковується цей об`єкт. Вважає, що відповідач не мав законних підстав проводити перевірку майна, яке не перебуває на балансі Товариства. Зауважує, що суди не надали оцінку змісту акту приймання-передачі майна від 03.07.2003 №12/12-1 щодо строку передання об`єкта незавершеного будівництва.
17. Скаржник зауважує, що суди не дослідили і не надали оцінку тому, що в подальшому Фондом державного майна України було змінене управлінське рішення щодо продажу об`єкта на управлінське рішення щодо передачі об`єкту в комунальну власність. Меліоративнівська селищна рада рішенням від 30.03.2016 №13-4/VІІ «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади смт. Меліоративне об`єкту незавершеного будівництва» прийняла цей об`єкт до комунальної власності. Вважає, що суди залишили поза увагою той факт, що на момент проведення перевірки об`єкт незавершеного будівництва не перебував ні на балансі, ні поза балансовим обліком позивача. 
18. Також скаржник посилається на пункт 3 частини третьої статті 353 КАС України і зазначає, що суди ухвалили рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, яке не були залучені до участі у справі. Вважає, що оскільки Меліоративнівська селищна рада рішенням від 30.03.2016 №13-4/VІІ «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади смт. Меліоративне об`єкту незавершеного будівництва» прийняла об`єкт незавершеного будівництва до комунальної власності, то суд мав вирішити питання щодо залучення селищної ради до участі у справі, оскільки вирішувалось питання щодо її комунальної власності. 
19. Скаржник доводить, що суди залишили поза увагою доводи позивача стосовно того, що відповідач не дотримав плану перевірок, не повідомив своєчасно позивача про проведення перевірки, тому, на його думку, акт перевірки складений за результатами такої перевірки не може бути визнаний допустимим доказом. Зазначає, що відповідач призначив перевірку з порушенням наказу Фонду державного майна України від 16.12.2009 №1998 та Порядку проведення державними органами приватизації перевірок стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого цим наказом (далі - Порядок №1998, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
20. Позивач зазначає, що суди дійшли хибних висновків про те, що відповідач розглянув заперечення позивача до акту перевірки, оскільки за правилами, встановленими розділом 6 Порядку №1998, у разі надходження від балансоутримувача у встановлений термін обґрунтованих зауважень та заперечень до акта члени комісії (робочої групи) протягом 5 робочих днів розглядають надані документи, пояснення тощо. Однак, суди залишили поза увагою те, що заперечення позивача були розглянуті одноособово заступником начальника Регіонального відділення, що підтверджується листом відповідача від 28.01.2025 №11-05-1-01383, чим позбавили позивача на об`єктивний і неупереджений розгляд, обговорення наданих позивачем заперечень всіма членами комісії (робочої групи). 
21. Позивач посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали оцінку доказам, які підтверджують обставини щодо зміни способу приватизації майна, не знаходження майна на відповідальному зберіганні позивача та подальшої передачі об`єкту незавершеного будівництва в комунальну власність. 
22. Зауважує, що суди не дослідили докази в підтвердження цього об`єкту незавершеного будівництва до комунальної власності, зокрема: 
наказ Регіонального відділення від 16.05.2008 №12/10-14-УДМ «Про прийняття управлінського рішення», яким прийнято рішення про передачу вказаного об`єкта до комунальної власності с. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області;
рішення Меліоративнівської селищної ради від 15.10.2008 №12/V, яким надано згоду на прийняття об`єкту до комунальної власності територіальної громади Меліоративнівської селищної ради;
акт приймання-передачі, затверджений пунктом 2 рішення Меліоративнівської селищної ради від 30.03.2016 №13-4/VІІ «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади смт. Меліоративне об`єкту незавершеного будівництва», відповідно до якого об`єкт прийнято до комунальної власності Меліоративнівської територіальної громади;
рішення Піщанської сільської ради від 24.05.2018 №16-1/VІІ, яким вирішено розпочати процедуру реорганізації юридичної особи - Меліоративнівської селищної ради шляхом приєднання до Піщанської сільської ради та визначено, що Піщанська сільська рада є правонаступником прав та обов`язків Меліоративнівської селищної ради з дня набуття повноважень Піщанською сільською радою, обраною Піщанською сільською об`єднаною територіальною громадою;
наказ Регіонального відділення від 04.10.2019 №12/10-19-УДМ, яким прийнято рішення щодо передачі об`єкту до комунальної власності Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади;
рішення Піщанської сільської ради від 26.11.2019 №3-29/VІІ «Про прийняття майна до комунальної власності Піщанської сільської ради об`єкту державної власності», яким було передано об`єкт до комунальної власності Піщанської сільської ради.
23. Скаржник зазначає, що суди залишили поза увагою порушення відповідачем пунктів 8, 12 розділу 5 Порядку №1998, оскільки під час проведення перевірки не складали акт про технічний стан державного майна. 
24. Позивач доводить, що жодних управлінських рішень про передачу об`єкта незавершеного будівництва позивачу не приймалися, договори про зберігання майна з позивачем не укладалися, тому у позивача відсутні підстави для відшкодування збитків, нанесених державі, у зв`язку з неналежним збереженням державного майна. Піщанська сільська рада набула права управління багатоквартирним будинком на підставі рішень Меліоративнівської селищної ради від 30.03.2016 №13-4/VІІ та рішення Піщанської сільської ради від 24.05.2018 №16-1/VІІ.
25. У касаційній скарзі скаржник, окрім наведеного, покликається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця справа має виняткове значення для позивача як учасника справи, оскільки протиправне визнання обов`язку позивача забезпечувати збереження державного майна, яке не перебуває ні його збереженні, ні на його балансі, ні на позабалансовому обліку, перекладає відповідальність на позивача. 
26. Відповідач відзив на касаційну скаргу у строк, визначений судом, не надав, що не перешкоджає її розгляду. 
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
27. Статтею 1 Закону №4107-VI визначено, що Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.
28. До основних завдань Фонду державного майна України належать, зокрема, здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління (пункт 5 частини першої статті 4 Закону №4107-VI).
29. За правилами частин першої, другої і абзацу першого частини третьої статті 6 Закону №4107-VI Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України.
Регіональні відділення та представництва Фонду державного майна України є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.
Регіональні відділення та представництва діють на підставі положень, що затверджуються Головою Фонду державного майна України.
30. Механізм проведення перевірок підрозділами контролю та аудиту Фонду державного майна України та регіональних відділень Фонду державного майна України визначає Порядок планування та проведення перевірок Фондом державного майна України та регіональними відділеннями Фонду державного майна України, затверджений наказом Фонду державного майна України від 06.04.2012 №465 (Порядок №465).
31. Пунктами 2, 6, 7 цього Порядку передбачено, що перевірка полягає у документальному і фактичному вивченні певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю відповідно до визначених завдань і повноважень Фонду державного майна України.
Перевірку проводить комісія. Склад комісії та строки її роботи затверджуються наказом Фонду (регіонального відділення).
У випадку необхідності та наявності достатньо обґрунтованих підстав може проводитись позапланова перевірка.
Такими підставами можуть бути: виявлення фактів подання об`єктом перевірки до Фонду державного майна України недостовірної інформації та/або звітності; наявність фактів, що можуть свідчити про здійснення об`єктом перевірки діяльності у порушення законодавства України в сфері оренди, відчуження, використання державного майна; у разі надходження доручення Кабінету Міністрів України; у разі звернень правоохоронних органів, в яких містяться факти, що свідчать про порушення законів України, перевірку додержання яких віднесено законом до компетенції Фонду державного майна України.
32. Суди установили, що оскаржуваний наказ від 06.12.2024 №185/05-Н прийнятий на виконання наказу Фонду державного майна України від 16.12.2009 №1998 „Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій щодо державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але залишилось у них на балансі.
Підпунктами 1.1, 1.12 пункту 1 цього наказу встановлено, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України: організувати систематичний контроль за утриманням, зберіганням та використанням державного майна; складати графіки поквартального проведення перевірок державного майна із зазначенням господарських товариств (структурних підрозділів, філій, дочірніх підприємств), які мають державне майно на своєму балансі.
Перевірки державного майна здійснювати відповідному регіональному відділенню Фонду державного майна України за місцем розташування господарського товариства (балансоутримувача).
33. Пунктами 1, 5, 6 Розділу ІІІ Порядку №1998 визначено, що перевірка проводиться відповідно до затвердженого плану перевірок державного майна, але не рідше одного разу на два роки по кожному господарському товариству, та доручення начальника регіонального відділення Фонду державного майна України.
Регіональне відділення Фонду державного майна України не пізніше, ніж за 7 робочих днів до початку перевірки, письмово попереджає керівництво відповідного господарського товариства про її початок із зазначенням основних питань та підготовку необхідних документів для здійснення перевірки.
Перевірка проводиться з виїздом на місце розташування об`єкта перевірки для обстеження державного майна.
При обстеженні слід звернути увагу на наявність та стан об`єкта, його фактичне використання, наявність проведених ремонтів, оновлень, перебудов тощо.
34. Розділами V, VI Порядку №1998 передбачено, що після візуального огляду (обстеження) державного майна, вивчення та опрацювання наведених вище документів результати перевірки оформлюються актом.
Акт надається під розписку або надсилається рекомендованим листом з повідомленням керівництву господарського товариства (балансоутримувач), в якому була здійснена перевірка стану утримання державного майна, із зазначенням, що на зауваження та пропозиції відводиться 10 робочих днів з моменту його отримання.
35. Суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення, взяли до уваги, що відповідач порушив 7-денний термін повідомлення про проведення перевірки, однак, врахували, що позивач допустив відповідача до проведення перевірки і не заперечував проти її проведення, зауваження ні в усній формі, ні в письмовому вигляді на адресу Регіонального відділення не направляв. Тому суди дійшли висновку, про реалізацію оскаржуваного наказу шляхом проведення такої перевірки. 
Також суди дійшли висновку про правомірність проведення Регіональним відділенням перевірки Товариства з тих підстав, що актом приймання-передачі від 03.07.2003 №12/12-1 об`єкт незавершеного будівництва „48-ми квартирний житловий будинок" передано на позабалансовий рахунок Товариства до повторного продажу, залишаючись при цьому державною власністю.
36. Разом з тим, суди достеменно не перевірили статус цього об`єкта, не дослідили і не надали оцінку доводам позивача про те, що об`єкт незавершеного будівництва « 48-ми квартирний житловий будинок» було передано на позабалансовий облік, однак предметом перевірки відповідача було державне майно, яке перебуває на балансі Товариства. Не перевірили доводи позивача про те, що відповідач в акті перевірки зазначив суперечливі висновки щодо обліку цього майна. Так, відповідач в акті перевірки зазначає, що перевіркою встановлено, що об`єкт незавершеного будівництва « 48-ми квартирний житловий будинок» перебував на балансі Товариства і одночасно в акті перевірки в розділі «Перевіркою встановлено» зазначає про те, що цей об`єкт було передано на позабалансовий рахунок Товариства на підставі акту приймання-передачі від 03.07.2003 №12/12-1. Суди не перевірили доводи позивача про те, що жодних управлінських рішень про передачу об`єкта незавершеного будівництва позивачу не приймалися, договори про зберігання майна з позивачем не укладалися. Піщанська сільська рада набула права управління багатоквартирним будинком на підставі рішень Меліоративнівської селищної ради від 30.03.2016 №13-4/VІІ та рішення Піщанської сільської ради від 24.05.2018 №16-1/VІІ.
37. Суди не дослідили і не встановили, яким чином і на підставі яких первинних документів цей об`єкт обліковується, не надали оцінку змісту акту приймання-передачі майна від 03.07.2003 №12/12-1 щодо строку передання об`єкта незавершеного будівництва, не дослідили і не надали оцінку посиланням позивача на те, що в подальшому Фонд державного майна України змінив управлінське рішення щодо продажу об`єкта на управлінське рішення щодо передачі об`єкту в комунальну власність. Меліоративнівська селищна рада рішенням від 30.03.2016 №13-4/VІІ «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади смт. Меліоративне об`єкту незавершеного будівництва» прийняла цей об`єкт до комунальної власності. Достеменно не перевірили, де перебував на обліку об`єкт незавершеного будівництва на момент проведення перевірки. 
38. Суди першої та апеляційної інстанцій не надали оцінку доводам позивача і доказам, на які посилається позивач на підтвердження передачі об`єкта незавершеного будівництва в комунальну власність. 
39. Суди не дослідили і не встановили зміст доказів, наданих позивачем на підтвердження правового статусу об`єкту незавершеного будівництва, на які посилався позивач під час розгляду цієї справи судами попередніх інстанцій, зокрема: наказ Регіонального відділення від 16.05.2008 №12/10-14-УДМ «Про прийняття управлінського рішення»; рішення Меліоративнівської селищної ради від 15.10.2008 №12/V; акт приймання-передачі, затверджений пунктом 2 рішення Меліоративнівської селищної ради від 30.03.2016 №13-4/VІІ «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади смт. Меліоративне об`єкту незавершеного будівництва»; рішення Піщанської сільської ради від 24.05.2018 №16-1/VІІ; наказ Регіонального відділення від 04.10.2019 №12/10-19-УДМ; рішення Піщанської сільської ради від 26.11.2019 №3-29/VІІ «Про прийняття майна до комунальної власності Піщанської сільської ради об`єкту державної власності».
40. Суди не перевірили доводи позивача про призначення перевірки з порушенням вимог Порядку №1998 та недотримання ним плану і графіку перевірок. 
41. Стосовно доводів позивача про бездіяльність відповідача щодо не розгляду заперечень до акту перевірки та зобов`язання відповідача розглянути заперечення до акту перевірки, колегія суддів зазначає про таке.
За правилами, встановленими розділом 6 Порядку №1998, у разі надходження від балансоутримувача у встановлений термін обґрунтованих зауважень та заперечень до акта члени комісії (робочої групи) протягом 5 робочих днів розглядають надані документи, пояснення тощо.
Суди установили, що листом заступника начальника Регіонального відділення Токмакової О.В. від 28.01.2025 року 11-05-1-01383, Регіональне відділення розглянуло заперечення позивача від 17.01.2025 року №17-01 на акт перевірки.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що розділом 6 Порядку чітко передбачено, що заперечення до акта перевірки, надані документи, пояснення тощо розглядають члени комісії (робочої групи) протягом 5 робочих днів. Цей порядок не передбачає одноособовий розгляд заперечень до акту перевірки.
42. 15.12.2023 набрав чинності Закон України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 №2073-IX (далі - Закон №2073-IX), який упорядковує відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у спосіб прийняття й виконання адміністративних актів (частина перша статті 1 Закону №2073-IX).
Частиною першою статті 6 Закону №2073-IX визначено, що адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону (частина третя статті 8 Закону №2073-IX).
Статтею 18 цього закону гарантовано ефективні засоби правового захисту. Цією нормою передбачено, що особа має право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністративного органу в порядку адміністративного оскарження відповідно до цього Закону та/або в судовому порядку. 
Статтею 27 Закону №2073-IX визначено коло осіб, які є учасниками адміністративного провадження. Відповідно до частини першої цієї норми учасником адміністративного провадження є: 1) особа, питання про право, свободу чи законний інтерес або обов`язок якої вирішується в адміністративному акті (адресат), у тому числі: а) особа, яка з метою забезпечення реалізації свого права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку звертається до адміністративного органу із заявою про прийняття адміністративного акта (заявник); б) особа, стосовно якої адміністративний орган ініціював адміністративне провадження; в) особа, яка з метою захисту свого права, свободи чи законного інтересу звертається до адміністративного органу із скаргою (скаржник); 2) інша особа, на право, свободу чи законний інтерес якої негативно впливає або може вплинути адміністративний акт (заінтересована особа).
Підпунктом 11 частини першої статті 28 Закону №2073-IX передбачено право учасників адміністративного провадження оскаржити у передбаченому законом порядку адміністративний акт, процедурне рішення або дію, бездіяльність адміністративного органу.
За правилами статті 36 Закону № 2073-IX адміністративне провадження відповідно до цього Закону розпочинається: 1) за заявою особи щодо забезпечення реалізації її права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку, у тому числі щодо отримання адміністративної послуги; 2) за ініціативою адміністративного органу, у тому числі у порядку здійснення ним інспекційного (контрольного, наглядового) повноваження. Адміністративне провадження продовжується у разі подання скарги в порядку адміністративного оскарження.
Процедура прийняття рішення у справі в адміністративному провадженні передбачена статтею 69 Закону №2073-IX, відповідно до якої за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт. 
43. Стаття 71 Закону №2073-IX визначає зміст адміністративного акта, за правилами якої письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.
Адміністративний акт містить підпис та/або печатку (у тому числі електронні), якщо інше не передбачено законом, та повне ім`я відповідальної посадової особи адміністративного органу.
У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані.
Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону.
У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею.
У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.
44. Відповідно до статті 72 Закону №2073-IX адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті).
Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.
У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.
Адміністративний акт може не містити посилання на фактичні обставини справи і результати дослідження доказів та інших матеріалів справи, якщо такий акт прийнято на підставі акта чи іншого документа, складеного за результатами проведення інспекційних (контрольних, наглядових) заходів, якщо цей документ вже містить відповідне мотивування (обґрунтування) та доведений до особи належним чином. Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта. 
Відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.
Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо: 1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб; 2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.
45. Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 20.05.2022 у справі №340/370/21, від 21.03.2023 у справі №640/17821/21, від 27.03.2025 у справі №480/5652/24 наголосив, що правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органами публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження до суду таких дій особою, чиї інтереси вони зачіпають. Встановлена правова процедура є важливою гарантією недопущення зловживань з боку суб`єктів владних повноважень під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати, в першу чергу, справедливе ставлення до особи, а також дотримання загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань.
46. Оскільки предметом спору, що виник у цій справі, є дії Регіонального відділення щодо проведення перевірки та бездіяльність цього суб`єкта владних повноважень щодо не розгляду членами комісії (робочої групи) заперечень Товариства від 17.01.2025 №17-01 до акту перевірки від 25.12.2024 та не розгляду скарги Товариства від 15.04.2025 №20-03, поданої 07.05.2025, враховуючи публічно-правову природу спірних правовідносин, що виникли в межах адміністративної процедури прийняття рішень; наявність у спірних правовідносинах категорій адміністративної процедури (адміністративний орган; адміністративний акт; адміністративне провадження; адміністративна процедура; дискреційне повноваження; учасники адміністративного провадження (особа, питання про право, свободу чи законний інтерес або обов`язок якої вирішується в адміністративному акті (адресат), вважає за необхідне зазначити, що спірні публічно-правові (адміністративно-правові) відносини є відносинами адміністративної процедури, які регулюються Законом №2073-IX з урахуванням, зокрема, положень Законів №185-V, №4107-VІ, Порядку №1998. Суб`єкт владних повноважень ухвалює відповідні рішення у сфері управління державним майном саме в порядку адміністративної процедури, встановленої цим Законом. 
47. Важливо наголосити, що у цих відносинах Регіональне відділення виступає суб`єктом владних повноважень, який виконує управлінські функції щодо управління і розпорядження державним майном. Вказаний орган не діє, як суб`єкт господарювання, який володіє, користується розпоряджається державним майном з метою отримання прибутку, а реалізує саме владні повноваження, встановлені законом для забезпечення публічного інтересу. 
Відповідно, відносини між Регіонального відділенням та заявником заперечень і скарг щодо передачі державного майна у власність є публічно-правовим і регулюється Законом №2073-ІХ.
Тому дослідженню у цій справі підлягає питання дотримання відповідачем під час прийняття рішення процедури, визначеної Законом №2073-ІХ.
48. Суди, не дослідивши дотримання відповідачем під час прийняття рішення за результатами розгляду заперечень до акту перевірки та скарги процедури, визначеної Законом №2073-ІХ, дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Регіонального відділення щодо не розгляду членами комісії (робочої групи) заперечень Товариства на акт перевірки та зобов`язання Регіонального відділення розглянути заперечення на акт перевірки. 
49. З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій положень статті 90 КАС України та Закону №2073-ІХ, внаслідок чого суди дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
50. Рішення суб`єкта владних повноважень, ухвалене за результатами розгляду заяви, поданої у межах адміністративного провадження, є адміністративним актом, який породжує спір у сфері публічно-правових відносин, підпорядкованих вимогам Закону №2073-ІХ і предметом перевірки є законність процедури ухвалення акта суб`єктом владних повноважень, включаючи дотримання принципів прозорості, участі сторін в адміністративному провадженні, належного інформування особи та обґрунтування мотивів прийняття такого рішення. При цьому існування попередніх цивільно-правових договірних відносин між сторонами не виключає публічно-правового характеру спору, якщо оскаржуваний адміністративний акт (рішення) було ухвалене суб`єктом владних повноважень в межах його владно-управлінських функцій за регламентованою законом адміністративною процедурою. 
51. Порушення суб`єктом владних повноважень адміністративної процедури, встановленої Законом №2073-ІХ, зокрема принципів забезпечення участі особи у провадженні, надання можливості подання пояснень та доказів, належного інформування про слухання у справі, є самостійною та достатньою підставою для оскарження відповідного адміністративного акту в суді,. У таких справах адміністративний суд насамперед перевіряє дотримання процедурних вимог, що є важливою гарантією законності та справедливості прийнятого адміністративного акта. Навіть за наявності матеріально-правових підстав, недотримання процедурних гарантій може бути самостійною підставою для визнання адміністративного акта протиправним, якщо таке порушення вплинуло на реалізацію прав особи. 
52. Суд касаційної інстанції не може перевірити правомірність судових рішень попередніх інстанцій без встановлення цих обставин у справі, на встановлення яких суд касаційної інстанції не має повноважень.
53. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 328 цього Кодексу.
54. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Трест «Дніпроводбуд» задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11.02.2026 у справі №160/15223/25 скасувати і направити справу №160/15223/25 на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб