ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 р. | Справа № 520/23092/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 20.03.26 у справі № 520/23092/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в здійснені перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1991р. по 30.04.1992р. в МП “Крок ЛТД”, з 01.08.1995р. по 19.02.1996р. в АТ “Харківський завод пластмас”, з 04.03.1996р. по 25.02.2000р. в ТОВ ІБФ “Универсал-2”, з 01.09.2004р. по 30.06.2010р. здійснення підприємницької діяльності та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня первинного звернення із заявою про перерахунок пенсії - з 19.05.2023р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 520/23092/24 - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсї ОСОБА_1 протиправними, та в частині відмови у зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1991 по 30.04.1992 в МР "Крок ЛТД", з 01.08.1995 по 19.02.1996 в АТ "Харківський завод пластмас", з 04.03.1996 по 25.02.2000 в ТОВ ІБФ "Універсал-2".
Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1991 по 30.04.1992 в МР "Крок ЛТД", з 01.08.1995 по 19.02.1996 в АТ "Харківський завод пластмас", з 04.03.1996 по 25.02.2000 в ТОВ ІБФ "Універсал-2" та зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19.05.2023 з урахуванням висновків суду.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в загальній сумі 3027 (три тисячі двадцять сім) грн 20 коп.
Постанова набрала законної сили.
23.02.2026 позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд:
- встановити судовий контроль за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24.
- зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області надати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24, вимагаючи підтвердження фактичного зарахування перерахованих коштів на пенсійний рахунок ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що рішення від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24 виконано лише в частині зарахування певного періоду до страхового стажу позивача, однак в частині перерахунку пенсії не виконано зовсім, а прийнято незаконне рішення № 204750014664.
Отже, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24 відповідачем не виконана повністю, чим обумовлено процедуру судового контролю.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2026, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач, із посиланням на обставини справи, указує на те, що станом на день подання заяви рішення не виконано попри відкрите виконавче провадження. Без звіту (судового контролю) ГУ ПФУ в Харківській області просто ігнорує закон, що порушує ст. 6 Конвенції про захист прав людини.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24 набрала законної сили.
Як зауважує позивач, постанова від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24 виконана лише в частині зарахування певного періоду до страхового стажу позивача, однак в частині перерахунку пенсії не виконана зовсім, а прийнято незаконне рішення № 204750014664.
Указані обставини, на переконання позивача, свідчать про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконання судового рішення у справі.
Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив із того, що підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у цій справі немає.
Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі “Шмалько проти України”, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України” від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі “Шмалько проти України” від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia” від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій зазначено: судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 за №4094-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” (далі також - Закон №4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції та доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України у заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Згідно з ч. 2, 3 ст. 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Розгляд звіту про виконання судового рішення повинен бути здійснено судом з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом № 4094-ІХ, в порядку письмового провадження.
Усталеною судовою практикою сформовано правову позицію, відповідно до якої для застосування інституту судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, установлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 травня 2021 року у справі № 9901/598/19, які були підтримані в ухвалі від 03 березня 2025 року у справі 160/5259/20.
Як слідує з матеріалів справи, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 520/23092/24 - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсї ОСОБА_1 протиправними, та в частині відмови у зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1991 по 30.04.1992 в МР "Крок ЛТД", з 01.08.1995 по 19.02.1996 в АТ "Харківський завод пластмас", з 04.03.1996 по 25.02.2000 в ТОВ ІБФ "Універсал-2".
Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1991 по 30.04.1992 в МР "Крок ЛТД", з 01.08.1995 по 19.02.1996 в АТ "Харківський завод пластмас", з 04.03.1996 по 25.02.2000 в ТОВ ІБФ "Універсал-2" та зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19.05.2023 з урахуванням висновків суду.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в загальній сумі 3027 (три тисячі двадцять сім) грн 20 коп.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24 відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи з 16.12.1991р. по 30.04.1992р. в МР «Крок ЛТД», з 01.08.1995р. по 19.02.1996р. в AT «Харківський завод пластмас», з 04.03.1996р. по 25,02.2000р. в ТОВ ІБФ «Універсал-2» з 28.03.2025р. та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19.05.2023 з урахуванням висновків суду.
За результатами виконання вказаної постанови в частині зобов`язань повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19.05.2023 з урахуванням висновків суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 23.04.2025 прийнято рішення за № 204750014664 про відсутність підстав для перерахунку пенсії згідно з заявою від 19.05.2023.
Вказане рішення обґрунтовано тим, що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, як фізичною особою-підприємцем до системи персоніфікованого обліку відомості за періоди з жовтня 1999р. по вересень 2001р., з січня 2002р. по грудень 2003р., за квітень 2005р. та червень 2009р. не надавались; у періоди з вересня 2004р. по січень 2005р., з травня 2005р. по травень 2009р. та з липня 2009р. по червень 2010р. щомісячні страхові внески були сплачені в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок; у період з жовтня 2001р. по грудень 2001р. внески сплачені в повному обсязі; у періоди з січня 2004р. по серпень 2004р., з лютого 2005р. по березень 2005р. та з липня 2010р. по грудень 2021р. страхові внески сплачені в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Ураховуючи вищевикладене, страховий стаж ОСОБА_1 обчислений за наданими документами та за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру 2005р. по травень 2009р. та з липня 2009р. по червень 2010р., розрахований пропорційно сплаченим внескам, що повністю відповідає положенням абзацу третього частини третьої статті 24 Закону №1058.
У мотивувальній частині постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24 зазначено, що доводи ОСОБА_1 щодо неправильного здійснення обрахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області страхового стажу роботи ОСОБА_1 , як фізичної особи підприємця, є помилковими. Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованим.
Таким чином підстави для перерахунку пенсії згідно з заявою від 19.05.2023 відсутні.
Звертаючись до суду з указаною заявою та апеляційною скаргою, позивач зазначає, що постанова від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24 виконана лише в частині зарахування певного періоду до страхового стажу позивача, однак в частині перерахунку пенсії не виконана зовсім, а прийнято незаконне рішення № 204750014664.
Проте колегія суддів зауважує, що за результатами виконання вказаної постанови в частині зобов`язань повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19.05.2023 з урахуванням висновків суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 23.04.2025 прийнято рішення за № 204750014664 про відсутність підстав для перерахунку пенсії згідно з заявою від 19.05.2023.
Отже, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24 виконана відповідачем у повному обсязі шляхом зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 16.12.1991р. по 30.04.1992р. в МР «Крок ЛТД», з 01.08.1995р. по 19.02.1996р. в AT «Харківський завод пластмас», з 04.03.1996р. по 25,02.2000р. в ТОВ ІБФ «Універсал-2» з 28.03.2025р. та повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19.05.2023 з урахуванням висновків суду, за результатами якого 23.04.2025 прийнято рішення за № 204750014664 про відсутність підстав для перерахунку пенсії згідно з заявою від 19.05.2023.
Незаконне, на думку позивача, рішення від 23.04.2025 за № 204750014664 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не досліджувалося судом при прийнятті постанови у справі № 520/23092/24, вказане рішення від 23.04.2025 прийняте на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 та не було предметом розгляду справи № 520/23092/24, а тому є новими позовними вимогами.
Суд звертає увагу на те, що в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, суд не вправі вирішувати питання, які він вирішує під час ухвалення рішення відповідно статті 244 КАС України, а саме: 1) чи мають місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин тощо.
Також у межах розгляду заяви, поданої у порядку статті 382 КАС України, суд не вправі доходити висновків, які за своєю суттю є прийняттям рішення, тобто суд не вправі ухвалою, постановленою в порядку статті 382 КАС України, фактично вирішувати спір та зобов`язувати відповідача вчинити певні дії, оскільки вирішення такого питання потребує встановлення нових обставин; надання та дослідження нових доказів; витребування додаткових доказів; а також подання всіма учасниками справи заяв по суті щодо цих правовідносин та застосування норм права, якими регулюються саме такі правовідносини.
Тож у разі незгоди позивача з відмовою в перерахунку пенсії на підставі рішення відповідача від 23.04.2025 за № 204750014664, яке прийнято на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/23092/24, він не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом про його скасування.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за ст. 382 КАС України за виконанням рішення у цій справі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 у справі № 520/23092/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | В.Б. Русанова   А.О. Бегунц