ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 420/11679/23
адміністративне провадження № К/990/54511/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Стеценка С.Г. та Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року (постановлену суддею-доповідачем Аракелян М.М.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Коваля М.П., суддів - Джабурія О.В., Вербицької Н.В.),
У С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
1. У травні 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Управління), в якому позивач просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01 липня 2022 року та з 01 грудня 2022 року перерахованої його пенсії максимальним розміром 20270,00 грн та 20930,00 грн відповідно;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату його пенсії з 01 липня 2022 року та з 01 грудня 2022 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), розмір якої після проведених відповідачем перерахунків з 01 липня 2022 року та з 01 грудня 2022 року становив 25 561,46 грн і 25 587,86 грн відповідно, однак фактично виплачувався з обмеженням максимальним розміром - 20 270 грн та 20 930 грн. На переконання позивача, після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII щодо обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами втратило чинність, а тому застосування такого обмеження є протиправним і порушує його право на отримання пенсії у належному розмірі.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року, яке набрало законної сили 27 липня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Управління у вигляді обмеження з 01 липня 2022 року та з 01 грудня 2022 року перерахованої пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром 20270,00 грн та 20930,00 грн відповідно.
Зобов`язано Управління здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2022 року та з 01 грудня 2022 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
4. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року за заявою позивача змінено спосіб і порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №420/11679/23 у частині зобов`язання вчинити певні дії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суми доплати до пенсії за період з 01 липня 2022 року у розмірі 40430,88 грн.
5. 14 серпня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява Управління про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №420/11679/23 за нововиявленими обставинами.
6. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року, заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №420/11679/23 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №420/11679/23 залишено в силі.
7. Відмовляючи у задоволенні заяви, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12 травня 2025 року, яким позивачу скасовано рішення про встановлення інвалідності з 23 жовтня 2019 року, не існувало на час ухвалення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року, а тому є новим доказом, а не нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України. Суди зазначили, що обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судового рішення, не можуть бути підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами, а наведені відповідачем доводи фактично спрямовані на врахування нового документа, який не існував і не оцінювався під час первісного розгляду справи.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
8. Не погодившись з оскаржуваними судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №420/11679/23 за нововиявленими обставинами.
9. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій порушили положення статей 7, 242, пунктів 1, 3 частини другої статті 361 КАС України.
10. Скаржник зазначає, що рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12 травня 2025 року скасовано встановлення ОСОБА_1 інвалідності з 23 жовтня 2019 року.
11. Оскільки інвалідність скасована з 2019 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає, що підстави для перерахунку та виплати пенсії за період з 01 липня 2022 року по 28 лютого 2023 року, визначені попереднім рішенням суду, відпали.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
12. Касаційна скарга надійшла до Суду 24 грудня 2025 року.
13. Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 420/11679/23, витребувано адміністративну справу та запропоновано учасникам справи надати відзив на касаційну скаргу.
14. Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 20 липня 2026 року.
15. При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Позиція інших учасників справи
16. Від позивача відзиву на касаційну скаргу відповідача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій. При цьому колегія суддів зазначає, що ухвалу Верховного Суду про відкриття касаційного провадження, згідно з довідкою про доставку документа в електронний кабінет, позивачем отримано 06 лютого 2026 року.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
17. На час первісного розгляду справи ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262-XII як особа з інвалідністю II групи внаслідок війни, у розмірі 80 відсотків грошового забезпечення.
18. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 липня 2022 року здійснило перерахунок пенсії позивача, визначивши її розмір у сумі 25 561,46 грн, однак обмежило виплату максимальним розміром у сумі 20 270 грн.
19. 29 березня 2023 року відповідач на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» здійснив перерахунок пенсії позивача з 01 грудня 2022 року, визначивши її розмір у сумі 25 587,86 грн та обмеживши виплату максимальним розміром у сумі 20 930 грн на підставі Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI).
20. 24 квітня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, у якій просив виплатити різницю між фактично отриманою та належною до виплати сумою нарахованої пенсії з 01 липня 2022 року та з 01 грудня 2022 року без обмеження її максимальним розміром.
21. Листом від 12 травня 2023 року відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача та зазначив, що відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії, призначеної або перерахованої згідно із Законом № 2262-XII, з урахуванням передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідач також указав, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 грудня 2022 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив 2 093 грн, а максимальний розмір пенсії - 20 930 грн, у зв`язку із чим виплата пенсії позивачу здійснюється з урахуванням зазначеного обмеження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
22. Надаючи правову оцінку доводам касаційної скарги, а також ураховуючи межі касаційного перегляду справи, визначені статтею 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
23. Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
24. Відповідно до частин першої, другої і третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
25. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
26. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
27. Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є частково обґрунтованими, оскільки суди передчасно дійшли висновку про відсутність підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, не надавши належної оцінки характеру наведених заявником даних та їх істотності для справи.
28. Судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, відповідно до частини першої статті 361 КАС України може бути переглянуто судом за нововиявленими обставинами.
29. Відповідно до частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Згідно з частиною четвертою статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
30. Відповідно до частини шостої статті 361 КАС України під час перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, що переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
31. За змістом наведених норм перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є винятковою процесуальною процедурою, метою якої є не повторний розгляд справи, виправлення недоліків правової позиції учасника або переоцінка досліджених доказів, а врахування істотного юридичного факту, який об`єктивно існував під час первісного розгляду справи, однак не був і не міг бути відомий заявникові та суду. 
32. Аналогічний підхід викладено Верховним Судом у постанові від 04 червня 2026 року у справі №280/1796/23.
33. КАС України не містить визначення терміну «нововиявлені обставини», але за своєю правовою природою це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають ключове значення для її вирішення по суті, існували під час первісного розгляду та ухвалення судового рішення, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови дотримання ними всіх вимог законодавства для об`єктивного, повного та всебічного розгляду справи й ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.
34. У постанові від 15 березня 2023 року у справі №904/10560/17 Верховний Суд зазначив, що до нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.
35. У цій же постанові Верховний Суд вказав, що необхідними ознаками нововиявленої обставини є одночасна наявність трьох умов: відповідна обставина існувала на час розгляду та вирішення справи; вона об`єктивно не могла бути відома заявникові на той час; ця обставина є істотною для вирішення справи, тобто її врахування могло б призвести до ухвалення іншого судового рішення.
36. Такий підхід застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 25 серпня 2020 року у справі №910/6052/16 та від 07 жовтня 2020 року у справі №922/1026/19.
37. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 травня 2020 року у справі №802/2196/17-а також сформулювала висновок, за яким нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, покладені в основу судового рішення, породжують процесуальні наслідки та впливають на законність і обґрунтованість рішення, ухваленого без їх урахування. До таких обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.
38. Отже, під час вирішення заяви про перегляд судового рішення суд має встановити не лише дату створення документа, на який посилається заявник, а насамперед зміст юридичного факту, що цим документом установлений або підтверджений, та час його об`єктивного існування.
Нововиявлена обставина як факт об`єктивної дійсності та доказ, яким цей факт підтверджується, не є тотожними поняттями. Дата ухвалення рішення, складання висновку або оформлення іншого документа не обов`язково збігається з моментом виникнення обставини, яку в ньому установлено.
Тому документ, створений після ухвалення судового рішення, може підтверджувати нововиявлену обставину, якщо за своїм змістом він засвідчує юридичний факт, який об`єктивно існував на час первісного розгляду справи, однак не був установлений судом та не був і не міг бути відомий заявникові. Вирішальне значення у такому разі має не дата документа як джерела доказової інформації, а часові межі існування підтвердженого ним матеріально-правового факту.
Такий підхід системно узгоджується із пунктом 1 частини першої статті 90 Закону України "Про адміністративну процедуру" від 17 лютого 2022 року № 2073-IX, яким передбачено можливість перегляду адміністративного акта у зв`язку з виявленням істотних для справи обставин, які не були встановлені адміністративним органом та не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. 
Хоча зазначена норма регулює перегляд адміністративних актів і безпосередньо не застосовується до перегляду судових рішень, вона відображає спільний для відповідних процедур законодавчий підхід: значення має момент об`єктивного існування істотної обставини та неможливість її врахування під час первісного розгляду, а не дата складення документа, у якому така обставина була згодом установлена або зафіксована.
39. Аналогічний підхід викладено Верховним Судом у постанові від 16 квітня 2026 року у справі №640/21015/18. У цій справі Суд зазначив, що судове рішення, ухвалене після завершення первісного розгляду, само собою не є нововиявленою обставиною, однак може містити відомості про фактичні обставини, які об`єктивно існували на час первісного розгляду, мали істотне значення для справи та не були і не могли бути відомі заявникові. 
40. Саме тому необхідно розмежовувати обставину, яка виникла після ухвалення судового рішення, та обставину, яка об`єктивно існувала раніше, однак була виявлена, установлена судовим рішенням або документально підтверджена уповноваженим органом пізніше. Перша є новою обставиною і не може бути підставою для перегляду судового рішення за пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України. Друга, за умови її істотності та об`єктивної неможливості для заявника знати про неї, є нововиявленою обставиною у розумінні цієї норми.
41. Отже, пізніша дата прийняття рішення компетентного органу сама собою не виключає можливості визнання підтверджуваного ним факту нововиявленою обставиною, якщо під час розгляду заяви буде встановлено, що цей факт об`єктивно існував на час первісного розгляду справи.
42. Вирішуючи питання про істотність такої обставини, суд повинен перевірити, чи спростовує вона фактичну або юридичну передумову, покладену в основу рішення, про перегляд якого подано заяву, та чи могло її врахування призвести до іншого висновку щодо прав та обов`язків учасників справи.
43. У постановах від 17 вересня 2019 року у справі №910/17258/17 та 15 березня 2023 року у справі №904/10560/17 Верховний Суд наголосив, що питання істотності має оціночний характер і вирішується у кожній конкретній справі з урахуванням того, чи могла відповідна обставина спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду таким чином, що зміст рішення був би іншим.
44. У справі, що розглядається, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області обґрунтовувало заяву про перегляд судового рішення тим, що рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 12 травня 2025 року скасовано встановлену ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності з 23 жовтня 2019 року.
45. Отже, заявник посилався не лише на появу нового документа після ухвалення рішення від 26 червня 2023 року, а на відомості, які, за твердженням заявника, можуть свідчити про відсутність підстав для встановлення позивачу ІІ групи інвалідності з дати, яка передувала як спірному періоду пенсійних виплат, так і первісному розгляду цієї справи.
46. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обмежився констатацією того, що рішення експертної команди ухвалене 12 травня 2025 року, тобто не існувало на час прийняття рішення від 26 червня 2023 року, у зв`язку із чим визнав його новим доказом, а не підтвердженням нововиявленої обставини.
47. Однак наведене мотивування не містить належного розмежування між рішенням експертної команди як джерелом доказової інформації та фактичною обставиною, яка цим рішенням установлена. Суди фактично ототожнили дату прийняття адміністративного акта з моментом виникнення факту, що ним засвідчується, не з`ясувавши при цьому змісту такого акта.
48. Як убачається з рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року, ухваленого у цій справі, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-XII як особа з інвалідністю ІІ групи. Саме існування цього статусу становить фактичну та юридичну передумову спірних правовідносин щодо розміру відповідної пенсійної виплати. 
Водночас суди не надали оцінки заявленому Управлінням ретроспективному характеру рішення експертної команди від 12 травня 2025 року, яким скасовано встановлення позивачу ІІ групи інвалідності з 23 жовтня 2019 року, та не з`ясували, чи підтверджує воно обставину, яка об`єктивно існувала на час первісного розгляду справи й охоплювала спірний період пенсійних виплат.
49. Не надано судами оцінки й правовому статусу рішення експертної команди. Зокрема, суди не встановили, чи було воно оскаржене позивачем та чи існували судові рішення, здатні вплинути на оцінку його чинності та юридичних наслідків.
50. З`ясування цих питань не означає перевірки судом законності рішення експертної команди як окремого предмета спору. Водночас без установлення чинності, змісту, часової дії та юридичних наслідків цього рішення неможливо визначити, чи підтверджує воно обставину, яка існувала на час первісного розгляду справи, як того вимагає пункт 1 частини другої статті 361 КАС України.
51. Водночас установлення правової природи, чинності, змісту, часової дії та юридичних наслідків рішення експертної команди не означає перевірки його законності як окремого предмета спору чи переоцінки медичних даних. 
52. При цьому належить урахувати принцип юридичної визначеності, добросовісність одержувача пенсії та вимоги належного урядування, за якими ризик помилки державного органу, як правило, не повинен безумовно покладатися на особу (Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020; рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, пункти 70- 71).
53. Водночас юридична визначеність і добросовісність не можуть слугувати безумовною підставою для збереження виплат, якщо в установленому законом порядку буде доведено, що істотна обставина, яка об`єктивно існувала під час первісного розгляду справи, спростовувала необхідну передумову їх нарахування, не була і не могла бути відома заявникові та могла вплинути на результат вирішення спору. Така оцінка має ґрунтуватися не лише на даті прийняття рішення експертної команди, а на змісті встановленого ним факту, належності й допустимості відповідних доказів та межах дії цього рішення у часі.
54. Саме по собі посилання на те, що рішення експертної команди прийняте у 2025 році, не дає відповіді на питання, чи могли фактичні дані, покладені в основу цього рішення, бути відомі заявникові під час розгляду справи у 2023 році.
55. Суди не надали належної оцінки й істотності заявленої обставини. Зокрема, вони не перевірили, чи спростовує встановлений рішенням експертної команди факт фактичну та юридичну передумову, з якої виходив суд, ухвалюючи рішення від 26 червня 2023 року, та чи могло його врахування призвести до іншого висновку щодо наявності у відповідача обов`язку виплачувати позивачу пенсію по інвалідності без обмеження її максимальним розміром.
56. При цьому посилання на частину шосту статті 361 КАС України не звільняє суд від перевірки істотності такої обставини. Хоча предметом первісного спору була правомірність обмеження розміру пенсії, суд вирішував це питання, виходячи з наявності у позивача права на відповідний вид пенсійного забезпечення. Тому обставина, яка потенційно спростовує таку юридичну передумову, не може бути визнана сторонньою для первісного спору без надання їй належної правової оцінки.
57. Отже, суди попередніх інстанцій не перевірили заявлену Управлінням обставину на відповідність усім обов`язковим критеріям пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, а саме: чи існувала вона на час первісного розгляду справи, чи могла бути відома заявникові на той час і чи була істотною для результату вирішення спору.
58. Наведені недоліки свідчать не про доведеність наявності нововиявленої обставини, а про передчасність висновку судів щодо її відсутності.
59. Аналогічний підхід викладено Верховним Судом у пунктах 31, 39, 42 та 45 постанови від 16 квітня 2026 року у справі №640/21015/18. У цій постанові Суд зазначив, що висновок про відсутність нововиявлених обставин є передчасним, якщо суди не встановили, чи існували відповідні фактичні дані на час первісного розгляду справи, чи могли вони бути відомі заявникові та чи є вони істотними для правильного вирішення спору. Верховний Суд також наголосив на необхідності розмежовувати дату створення джерела доказової інформації та час існування факту, який у ньому відображений.
60. За таких обставин оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статті 242 КАС України щодо законності й обґрунтованості, оскільки ухвалені без повного та всебічного з`ясування обставин, необхідних для правильного застосування пункту 1 частини другої статті 361 КАС України.
61. Верховний Суд звертає увагу на те, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є передбаченим процесуальним законом механізмом, який допускає можливість перегляду остаточного судового рішення за наявності чітко визначених підстав, серед яких істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 361 КАС України). Перегляд судового рішення за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами спрямований на встановлення обставин, які не могли бути враховані судом раніше, що узгоджується з принципом верховенства права та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України, і не є порушенням принципу остаточності судового рішення (res judicata).
62. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Pravednaya v. russia» (заява № 69529/01, пункти 27- 28), принцип res judicata виключає повторний розгляд остаточно вирішеної справи лише з метою одержання іншого результату, проте не перешкоджає перегляду за наявності істотних і переконливих обставин, необхідних для виправлення судової помилки.
63. Отже, принцип остаточності судового рішення не може використовуватися ні як засіб прихованого повторного оскарження, ні як безумовна перешкода для усунення істотної несправедливості. Завдання суду полягає у забезпеченні справедливого балансу: з одного боку - захистити юридичну визначеність і легітимні очікування особи, а з іншого - не допустити збереження наслідків остаточного рішення, якщо належно доведена нововиявлена обставина спростовує істотну передумову, на якій воно ґрунтувалося.
64. З огляду на положення статті 341 КАС України Верховний Суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено у сукупності, а тому не може вирішити питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по суті за результатами касаційного перегляду.
65. Аналогічні застереження містяться у Рекомендаціях R(95)5 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та покращення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних та комерційних справах від 07 лютого 1995 року. Зокрема, у пункті «g» статті 7 зазначених Рекомендацій визначено, що у суді третьої (касаційної) інстанції не можуть бути представлені нові факти та нові докази.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
66. Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
67. Відмовляючи у задоволенні заяви Управління про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення статті 361 КАС України, оскільки фактично ототожнили дату прийняття рішення експертної команди від 12 травня 2025 року з часом об`єктивного існування обставини, яку це рішення, за твердженням заявника, підтверджує. 
68. Суди не надали належної оцінки доводам заявника, не з`ясували, чи підтверджує рішення експертної команди факт відсутності підстав для встановлення позивачу ІІ групи інвалідності вже станом на 23 жовтня 2019 року, чи є ця обставина істотною для правильного вирішення спору та чи могло її врахування вплинути на висновки суду щодо обов`язку відповідача виплачувати позивачу пенсію по інвалідності без обмеження її максимальним розміром. 
69. Отже, суди попередніх інстанцій не перевірили заявлену Управлінням обставину за всіма обов`язковими критеріями, визначеними пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, а саме: часом її об`єктивного існування, можливістю заявника знати про неї на час первісного розгляду справи та її істотністю для результату вирішення спору. 
70. Наведені порушення не дають Верховному Суду підстав самостійно вирішити питання про наявність нововиявленої обставини, однак свідчать про передчасність висновку судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для перегляду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року. 
71. Межі касаційного перегляду та відсутність у Верховного Суду повноважень самостійно встановлювати обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, досліджувати нові докази та надавати їм оцінку перешкоджають ухваленню рішення по суті заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 
72. За таких обставин ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року за нововиявленими обставинами.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року скасувати.
Справу №420/11679/23 направити до Одеського окружного адміністративного суду для нового розгляду заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року за нововиявленими обставинами.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк
Судді С.Г. Стеценко
В.М. Шарапа