ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року | справа № 380/8668/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.04.2026 №133650001477 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 21.04.2026 перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням заробітку зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії держаного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 20.04.2026 № 82 та у довідці про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд) від 20.04.2026 № 83, зарахувавши при цьому до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 01.08.2000 до 20.04.2026.
Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Ппозивачка зазначила, що 21.04.2026 звернулася до територіального управління ПФ України за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, який набув чинності 1 травня 2016 року. Згідно з пунктом 4.2 (ост. абзац) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності її документи були скеровані на розгляд до ГУ ПФУ в Запорізькій області, яким і було прийнято спірне рішення від 27.04.2026 №133650001477 «Про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», мотивоване відсутністю необхідного стажу державної служби. 
Позивачка з таким рішенням не погоджується та вказує, що вона має необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016, а відтак за нею збережено право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», п.п.10, 12 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу». 
Позивачка наголосила, що станом на 01.05.2016 вона займала посаду в органах місцевого самоврядування та мала необхідний стаж служби, більше 10 років
Наведене і зумовило позивачку звернутись до суду з цим позовом. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою від 01.06.2026 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 05.03.2000 позивач працювала з 05.08.2005 в Новокалинівській міській раді Самбірського району. Новокалинівська селишна рада та Новокалинівська міська рада є органом місцевого самоврядування. Стаж роботи на посадах державної служби становить 11 місяців 04 дні (з 01.08.2000 по 04.07.2001). Отже, станом на 01.05.2016 позивач не обіймала посади державної служби та не має необхідного стажу роботи на посадах державної служби. Тому, правові підстави для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивачки в органах місцевого самоврядування відсутні. Зважаючи на викладене вище, зазначає про відсутність правових підстав для переведення з пенсії за віком позивачки, призначену відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком у відповідності до норм Закону України «Про державну службу». Враховуючи усе наведене вище вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо. Просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Від позивачки надійшла відповідь на відзив, з аргументами, викладеними у позовній заяві. Просить позов задовольнити.
Суд встановив такі обставини.
Позивачка, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , заповненої 05.03.2000, позивача перебувала на посадах в органах місцевого самоврядування, зокрема з : 
- 01.08.2000 до 04.08.2005 - спеціаліст II категорії Новокалинівської селищної ради;
- 01.08.2000 - прийняла присягу державного службовця. Присвоєно 13 ранг державного службовця сьомої категорії посад; 
- 05.08.2005 до 01.01.2019 - спеціаліст І категорії Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області;
02.01.2019 до 31.12.2020 – начальник відділу договірної роботи і комунального майна;
З 01.01.2021 до сьогодні провідний спеціаліст юридичного відділу.
21.04.2026 позивачка звернулася до відповідача, ГУ ПФ України у Львівській області, із заявою про переведення її з пенсії за віком, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» та п.п.10, 12 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу».
До заяви позивачкою, серед іншого, додано: довідку від 20.04.2026 № 82 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якої не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідку від 20.04.2026 № 83 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.
За принципом екстериторіальності її заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів Головне управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло рішення від 27.04.2026 №133650001477 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», мотивоване відсутністю необхідного стажу державної служби. 
Позивачка з таким рішенням не погоджується та вказує, що вона має необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016, а відтак за нею збережено право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», п.п.10, 12 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу». 
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Отже, статтею 45 Закону №1058-IV врегульовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за даним Законом, на інший вид пенсії, визначений цим же Законом.
Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2014 (далі Закон №889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
При цьому, пунктами 10-12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено умови, за яких державні службовці мають право на призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу».
Так, пункти 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачають, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця це певний вік і страховий стаж.
Отже, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855, який враховується судом відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.
У межах спірних правовідносин питання полягає у правомірності відмови позивачу у переведенні її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зі змісту спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області видно, що позивачці відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у зв`язку з недостатністю стажу державної служби, через незарахування певних періодів роботи позивача до державної служби. 
Суд критично оцінює таку позицію відповідача, виходячи з такого. 
Як видно з записів трудових книжок, позивач з 05.08.2005 до сьогодні, а втому числі станом на 01.05.2016, позивачка працювала спеціалістом І категорії Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області; з 02.01.2019 до 31.12.2020 працювала начальником відділу договірної роботи та комунального майна Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області; з 01.01.2021 та по теперішній час - провідним спеціалістом юридичного відділу Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області.
Позивачка, 21.04.2026 звернулась з заявою про перерахунок пенсії за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, маючи страховий стаж.
04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-III).
Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 14 Закону №2493-III в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема: шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.
Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015)здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (2493-14), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Пунктом 3 Порядку №283 визначено, що до стажу державної служби включається також час роботи на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.
Також, відповідно до пункту 1 Порядку віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 (далі Порядок №239) посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до таких категорій, зокрема: шоста категорія - посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудова книжка в частині спірного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, вказані записи містять номери та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з посади, зауважень до трудової книжки в частині спірного періоду відповідачем не зазначено.
Отже, з урахуванням відомостей з трудової книжки, позивачка у спірний період з 05.08.2005 по теперішній час працює на посадах, час роботи на яких згідно зі статтею 14 Закону №2493-III та Порядку №283 зараховується до стажу державної служби.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем при вирішенні питання щодо переходу з пенсії за віком, обчисленої за нормами Закону №1058-ІV, на пенсію відповідно до Закону № 889-VІІІ, безпідставно не враховано наявний стаж державної служби, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.04.2026 №133650001477 необхідно визнати протиправним та скасувати.
Стосовно позовних вимог зобов`язального характеру, то суд звертає увагу на таке.
Згідно частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд зазначає, що порушення права позивачки фактично зводиться до того, що відповідачем, не зараховано до стажу державної служби позивачки період її роботи з 05.08.2005 до 20.04.2026 на посаді спеціаліста І категорії Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області; з 02.01.2019 по 31.12.2020 на посаді начальника відділу договірної роботи та комунального майна Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області; з 01.01.2021 та по теперішній час на посаді провідного спеціаліста юридичного відділу Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий позивачки, суд вважає, що належним способом захисту прав позивачки буде зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби позивачки періоду роботи з 05.08.2005 до 01.01.2019 на посаді спеціаліста І категорії Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області; з 02.01.2019 до 31.12.2020 на посаді начальника відділу договірної роботи та комунального майна Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області; з 01.01.2021 до 20.04.2026 на посаді провідного спеціаліста юридичного відділу Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.04.2026 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Саме такий спосіб є достатнім, необхідним та ефективним для захисту порушеного права позивача.
Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.
Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.
Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.
Щодо позовних вимог про урахуванням довідки 20.04.2026 за № 83 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки 20.04.2026 за № 82 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, виданих Новокалинівською міською радою Самбірського району Львівської області, то суд зазначає таке.
У цій справі спірні правовідносини виникли з приводу наявності у позивачки права на призначення пенсії державного службовця відповідно до положень статті 37 Закону України № 3723-ХІІ у взаємозв`язку з пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, у зв`язку з тим, що територіальний орган Пенсійного фонду України відмовив у визнанні за ним такого права.
За результатами розгляду відповідної заяви позивачки пенсійним органом зроблено висновок про відсутність у гнї права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Переведення позивачки на пенсію державного службовця здійснено не було, тому питання щодо визначення розміру пенсії з урахуванням складових заробітної плати та зобов`язання виплачувати пенсію відповідачем не розглядалось. 
Таким чином, вимоги позивачки зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з урахуванням довідки № 433-02.17 від 03.03.2025 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки № 434-02.17 від 03.03.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, виданих Новокалинівською міською радою Самбірського району Львівської області є передчасними та не підлягають задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
Вищевказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.09.2023 у справі № 560/8328/22.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.
Частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2662,40грн.
Як наслідок, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 1331,20грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд
в и р і ш и в: 
адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.04.2026 №133650001477 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 05.08.2005 до 01.01.2019 на посаді спеціаліста І категорії Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, з 02.01.2019 до 31.12.2020 на посаді начальника відділу договірної роботи та комунального майна Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, з 01.01.2021 до 20.04.2026 на посаді провідного спеціаліста юридичного відділу Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2026 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1331 (одна тисяча триста тридцять один)грн 20 коп судового збору.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 23.07.2026.

Суддя Лунь З.І.