ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/17328/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
за участю секретаря судового засідання Іванченко М.А. 
за участю представника позивача Тубольцева О.В.
представників відповідача Маланія М.М., Марко В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 року (головуючий суддя Кучугурна Н.В.) 
в адміністративній справі №160/17328/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до відповідача Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ТОВ «АТБ-маркет» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, просив суд:
визнати протиправним та скасувати наказ від 31.10.2024 №275-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 30487219)» (з урахуванням змін, внесених наказом від 27.11.2024 №303-п «Про внесення змін до наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.10.2024 №275-п»);
визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №71/32-00- 07-04-19 від 24.02.2025 та №72/32-00-07-04-19 від 24.02.2025.
В обґрунтування позову зазначено, що контролюючим органом на підставі наказу від 31.10.2024 №275-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (з урахуванням змін, внесених наказом від 27.11.2024 №303-п «Про внесення змін до наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.10.2024 №275-п») проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача. За результатами перевірки складений акт і винесені повідомлення-рішення, які позивач вважає протиправними. Висновки акту перевірки обґрунтовані нереальністю господарських операцій ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» з ТОВ «Плодовоовочевий комбінат №21», ТОВ «Амбросія» та ТОВ «Акцент-Плюс» внаслідок обриву ланцюга постачання та неможливості встановити походження товару і фактичного його виробника, відсутності у контрагентів достатньої кількості технічних / трудових ресурсів та основних засобів, недостовірності даних первинних документів, що не дозволяє формувати дані податкового обліку; встановленням факту отримання позивачем від «невстановлених осіб» та реалізації товарів, які за номенклатурою, кількістю та вартістю повністю співпадають з товарами, які були предметом поставки по договорам, укладеним з ТОВ «Плодово-овочевий комбінат №21», ТОВ «Амбросія» та ТОВ «Акцент-Плюс»; відсутністю в укладених ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» договорах розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети та їх спрямованістю виключно на зменшення бази оподаткування з ПДВ та податку на прибуток; доведенням в ході перевірки наміру суб`єкта господарювання на ухилення від сплати податків виключно шляхом отримання податкової вигоди за рахунок чи переважно з бюджету. Однак позивач надає документи, що підтверджують реальність господарських операцій та спростовують висновки контролюючого органу, що зазначені в акті перевірки. Також позивач вказує, що відсутні підстави для застосування підвищеного розміру штрафної санкції згідно з п.123.1 ст.123 ПКУ.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 року позов - задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №71/32-00-07-04-19 від 24.02.2025 та №72/32-00-07-04-19 від 24.02.2025.
В іншій частині позовних вимог, у їх задоволенні відмовити.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 24 224 грн.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що наявні первинні документи, що підтверджують реальність господарських операцій та спростовують висновки контролюючого органу, що зазначені в акті перевірки, при цьому, відсутні підстави для застосування підвищеного розміру штрафної санкції згідно з п.123.1 ст.123 ПКУ.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що враховуючи, отриману податкову інформацію, яка відповідно до п.п. 83.1.2 п. 83.1 ст.83 Податкового кодексу є однією з підстав для здійснення висновків під час проведення перевірок та встановлену невідповідність документів наданих в ході проведення поточної перевірки, дає змогу стверджувати щодо вчинення нереальної господарської операції із контрагентами (ТОВ «Плодово-овочевий комбінат 21», ТОВ «Амбросія» та ТОВ «Акцент-Плюс») та, як наслідок, недостовірність даних відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку – учасників відповідної операції. Фактично ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з одержання (купівлі) і складено первинні документи, якими оформлено задекларовані господарські операції, всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704. Такі паперові носії інформації не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності. Виходячи з вищевикладеного, та в зв`язку з тим, що ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» факт отримання товару не заперечується, перевіркою встановлено, що зазначений товар було фактично отримано від невстановлених осіб. Вважає, що вказані дії умисні, за сукупністю обставин, оскільки саме цією юридичною особою були створені умови заниження бази оподаткування ПДВ, через використання схеми ухилення від сплати податків, шляхом оплати товару (робіт/послуг), у тому числі ПДВ, невідомого походження. Вина ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» полягає у тому, що ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» могло дотриматися правил і норм визначених Кодексом, однак вказаного не здійснило та не виконало свого податкового обов`язку, за сукупністю обставин платник податків віднісся без належної обачності до вибору контрагентів, а відтак метою платника було отримання податкової «преференції» (формування непідтвердженого «Фіктивного податкового кредиту»). Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви, апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, просить відмовити з задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилається на доводи, що викладені в позові.
В судовому завданні сторони підтримали свої позиції щодо рішення суду першої інстанції.
Відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що 31.20.2024 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (відповідач) був виданий наказ №275-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АТБ-Маркет» (код ЄДРПОУ 30487219)» (позивач).
Наказ виданий на підставі п.п.20.1.4 пункту 20.1 статті 20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України з урахуванням Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».
У вказаному наказі вказано: провести документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «АТБ-Маркет», що знаходиться за податковою адресою: пр. Олександра Поля, буд.40, м. Дніпро, 49000 з 09 грудня 2024 року тривалістю 15 робочих днів з питань дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами-постачальниками згідно переліку наведеному у Додатку до наказу та правомірності їх відображення в податковій звітності з ПДВ та податку на прибуток підприємств в періоді здійснення таких операцій та/або в наступних податкових періодах (з урахуванням статті 102 Податкового кодексу).
Наказом відповідача від 27.11.2024 №303-п були внесені зміни до вказаного вище наказу №275-п. Цими змінами було вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами-постачальниками згідно переліку наведеному у Додатку до наказу та правомірності їх відображення в податковій звітності з ПДВ та податку на прибуток підприємств в періоді здійснення таких операцій та/або в наступних податкових періодах (з урахуванням статті 102 Податкового кодексу).
Перевірка позивача була проведена у період із 09.12.2024 по 03.01.2025.
За результатами перевірки 10.01.2025 був складений акт №23/32-00-7-04-14/30487219 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АТБ-Маркет» (код ЄДРПОУ 30487219) з питань дотримання вимог податкового законодавства України при взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та правомірності їх відображення в податковій звітності з ПДВ та податку на прибуток підприємств в періоді здійснення таких операцій та/або в наступних податкових періодах (з урахуванням статті 102 Податкового кодексу) (Акт).
На підставі висновків акту перевірки відповідачем 24.02.2025 прийняті податкові повідомлення-рішення:
№71/32-00-07-04-19, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1123927,50 грн, з яких, за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 899142,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 224785,50 грн;
№72/32-00-07-04-19, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 1213841,25 грн, з яких, за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 971073,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 242768,25 грн.
За результатами розгляду скарги позивача на зазначені податкові повідомлення-рішення, відповідач прийняв рішення від 06.05.2025 №12912/6/99-00-06-01-01-06 про залишення без змін податкових повідомлень-рішень.
Позивач вважає протиправним наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 31.10.2024 №275-п з урахуванням внесених до нього змін наказом від 27.11.2024 №303-п та зазначені податкові повідомлення-рішення.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснюється.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (ПК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно із пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.
При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Матеріалами справи підтверджується, що документальна позапланова виїзна перевірка позивача була проведена, у тому числі на підставі пп.78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України, про що вказано у наказі відповідача від 31.10.2024 №275-п.

Матеріали справи містять запити Офісу великих платників податків ДПС, адресовані ТОВ «АТБ-Маркет»:
- від 10.12.2019 №13158/10/28-10-5008 Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) по взаємовідносинах із ТОВ «БТК», ТОВ «ЮА», ТОВ «Інжинірінг-Сервіс», ТОВ «Шик-Груп», ТОВ «Лотра», ТОВ «Амбросія». Запит направлений у зв`язку із тим, що контролюючим органом виявлено недостовірність даних, що містяться в податкових деклараціях по взаємовідносинах ТОВ «АТБ-Маркет» з указаними контрагентами за вересень 2019 року (або в послідуючих періодах) внаслідок неправомірного формування податкового кредиту та витрат за 3 квартал 2019 року.
На запит позивачем надана відповідь листом від 12.03.2020 №М-2020-1374, 
- від 06.03.2020 №10007/10/28-10-50-08 Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень). Запит направлений у зв`язку із тим, що контролюючим органом виявлено недостовірність даних, що містяться в податкових деклараціях по взаємовідносинах ТОВ «АТБ-Маркет» за грудень 2019 року з ДП «Пілснер Україна», ТОВ «АЛ ТЕРРА», ТОВ «Інжинірінг-Сервіс», ТОВ «ЗОЗ ЮА», ТОВ «Амбросія», ТОВ «Безпека Плюс!», ТОВ Виробництво заморожених продуктів «Еліка», ТОВ «Зовнішторгресурс», внаслідок неправомірного формування податкового кредиту у деклараціях з ПДВ та фінансового результату з податку на прибуток.
На запит позивачем надана відповідь від 14.04.2020 №М-2020-1891.
- від 19.10.2021 №5288/6/32-00-04-03-01-10 Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень). Запит направлений у зв`язку із тим, що контролюючим органом виявлено недостовірність даних, що містяться в податкових деклараціях ТОВ «АТБ-Маркет» з ПДВ за звітні періоди травень, вересень, грудень 2019 року та червень, листопад, грудень 2020 року та податку на прибуток за відповідний період, внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту та витрат. Запит стосувався взаємовідносин із такими контрагентами позивача: ТОВ «Статтрейдкомпанія», ТОВ «Вега-Фрукт», ТОВ «Амбросія», ТОВ «Арома Груп», ТОВ «Акцент -Плюс».
На запит позивачем надана відповідь від 15.11.2021 №М-2021-5011.
- від 17.10.2024 №4488/6/32-00-04-03-06 про надання інформації стосовно господарських операцій ТОВ «АТБ-Маркет» із ТОВ «Плодово-овочевий комбінат 21» у вересні 2018 року.
На запит позивачем надана відповідь від 06.11.2024 №М-2024-9391.
- від 22.10.2024 №4527/6/32-00-04-03-06 щодо документально оформлених протягом звітних періодів травень 2019 року, грудень 2019 року господарських операцій ТОВ «АТБ-Маркет» з придбання товару (послуг) у таких контрагентів: ТОВ «Амбросія», ТОВ «Акцент-Плюс».
На запит позивачем надана відповідь від 06.11.2024 №М-2024-9392.
Наведене вище дає підстави для висновку, що позивачем у відповідь на запити контролюючого органу надавались відповідні пояснення.
Щодо надання документальних підтверджень, позивач у відповідях на запит указував, що ТОВ «АТБ-Маркет» має розгалуджену мережу торгівельних об`єктів, розташованих по території України. Значна кількість документів зберігається безпосередньо за місцем діяльності торгівельного об`єкту ТОВ «АТБ-Маркет». У зв`язку із зазначеним, у разі виникнення необхідності з`ясування окремих питань більш детально, ТОВ «АТБ-Маркет» будуть надані необхідні документи після отримання останніх з місць їх зберігання.
Матеріалами справи підтверджується, що на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу позивачем були надані пояснення, водночас відповідачем не надано доказів того, що ним проводилась будь-яка оцінка та аналіз наданих позивачем пояснень.
При цьому, у кожному наступному запиті відповідач не вказував про надання додаткових документів щодо господарських операцій із контрагентами, про які йшла мова у попередніх запитах. Кожен наступний запит стосувався взаємовідносин ТОВ «АТБ-Маркет» із контрагентами, відмінними від тих, які були вказані у попередніх запитах.
Аналіз вищезазначених обставин дає підстави для висновку, що, надсилаючи запити, відповідач діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для вчинення дії (вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 22.09.2020 року у справі № 520/8836/18, від 26.06.2025 року у справі №440/4268/20.
Щодо суті виявлених за результатами перевірки порушень, суд апеляційної інстанції зазначає, що за висновками, наведеними в акті перевірки, було встановлено відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, недостовірності даних відповідних первинних документів по господарським операціям між ТОВ «АТБ-Маркет» і ТОВ «Плодово-овочевий комбінат 21» у вересні 2018 року; ТОВ «Амбросія» у вересні і грудні 2019 року, ТОВ «Акцент-Плюс» у травні 2019 року.
Таких висновків контролюючий орган дійшов у зв`язку із тим, що як у вказаних контрагентів позивача, так і в їх постачальників, відсутні технічні і трудові ресурси. Також встановлено невідповідність між наданими документами та базами даних АІС «Податковий блок», відсутність джерела походження товару, що дає змогу стверджувати про неможливість здійснення господарської діяльності в розумінні пп.14.1.36 Податкового кодексу України та частин першої і другої ст.3 Господарського кодексу України.
Крім того, в акті зазначено, що в ході перевірки ТОВ «АТБ-Маркет» за період, охоплений перевіркою, оприбутковано за даними бухгалтерського обліку ТМЦ/послуги за угодами з наведеними вище постачальниками, реальність операцій з якими не підтверджена. 
Як наслідок, відповідач вважає, що ТОВ «АТБ-Маркет» занижено доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, в т.ч. три квартали 2018 року, півріччя 2019 року, три квартали 2019 року, 2019 рік) в частині не відображення доходів у фінансовій звітності за рахунок не включення вартості безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей/послуг від невстановленої особи.
Встановлені перевіркою факти підтвердження фізичного переміщення ТМЦ в обсягах, зазначених у документах, заявлених як первинні, та відображення в подальшому ТОВ «АТБ-Маркет» в регістрах бухгалтерського обліку, первинних документах, фінансової та податкової звітності вартісних обсягів готової продукції, не спростовує використання ТМЦ у виробництві, проте вказує на внесення недостовірних даних ТОВ «АТБ-Маркет» до бухгалтерського обліку щодо постачальника ТМЦ (юридичної особи – контрагента). 
Тобто, товарно-матеріальні цінності (ТМЦ) отримано Товариством «АТБ-Маркет» від невстановленої особи.
Поряд із цим, в акті перевірки вказано, що до перевірки позивачем були надані документи (видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні (ТТН), посвідчення про якість) та договори, укладені із ТОВ «Плодово-овочевий комбінат 21», ТОВ «Амбросія» і ТОВ «Акцент-Плюс».
На підставі висновків акту перевірки відповідачем 24.02.2025 прийняті податкові повідомлення-рішення:
№71/32-00-07-04-19, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1123927,50 грн, з яких, за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 899 142грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 224 785,50 грн;
№72/32-00-07-04-19, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 1 213 841,25 грн, з яких, за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 971 073 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 242 768,25 грн.
Позивач вважає протиправними вказані податкові повідомлення-рішення.
Колегія суддів апеляційної інстанції, надаючи оцінку зазначеним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції бере до уваги висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19.
Зокрема, згідно абзаців першого та другого пункту 44.1 статті 44 ПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та / або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування (податок на прибуток підприємств) є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування (ПДВ) є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу / орендарю.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів / послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Згідно з абзацами першим та другим пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними в абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-ХIV.
Відповідно до статті 1 цього Закону (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. 
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. 
При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. 
Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. 
Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Щодо взаємовідносин із ТОВ «Плодово-овочевий комбінат №21» суд апеляційної інстанції зазначає, що в періоді, який перевірявся, постачання товару (кавуни, картопля, перець, баклажани, капуста) відбувалось за договором №А77268 від 10.04.2018 (з урахуванням додаткових угод та специфікацій).
Поставка товару здійснювалась автомобільним транспортом за рахунок продавця на розподільчі центри, що розташовані в Дніпропетровській, Харківській та Київській областях, а вже звідти товар доставлявся в магазини мережі «АТБ» для реалізації кінцевому споживачу.
Фактичне постачання товару підтверджується, зокрема, видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, розрахунковими документами.
Також на підтвердження факту постачання товару на розподільчі центри надавались, зокрема, сертифікати якості на поставлений товар, витяги з спеціального програмного забезпечення «Автовізит» та «Номерок», яке використовується Підприємством для додаткового контролю фактичного постачання товарів, нотаріально завірені пояснення посадових осіб контрагента щодо ланцюгів придбання товарів, які в подальшому були поставлені ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».
Щодо взаємовідносин із ТОВ «Амбросія», суд апеляційної інстанції зазначає, що в періоді, який перевірявся, постачання товару (крупа пшенична) відбувалось за договором №А-77867 від 01.01.2019 (з урахуванням додаткових угод та специфікацій).
Поставка товару здійснювалась автомобільним транспортом за рахунок продавця за адресою виробничих потужностей (м. Дніпро, вул. Березинська 66д), де здійснювалося фасування для подальшої реалізації товару кінцевому споживачу.
Фактичне постачання товару підтверджується, зокрема, видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, розрахунковими документами.
Також на підтвердження факту постачання товару на склад Підприємства надавались, зокрема, сертифікати якості на поставлений товар, вибіркові витяги з журналів в`їзду/виїзду та журналу відвідувачів територій фасувального цеху, нотаріально завірені пояснення посадових осіб ТОВ «Амбросія» щодо ланцюгів придбання товару, який в подальшому був поставлений ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».
Щодо взаємовідносин позивача із ОВ «Акцент-Плюс», суд апеляційної інстанції бере до уваги, що періоді, який перевірявся, постачання товару (набори шпильок/невидимок, віяла) відбувалось за договором №80972 від 01.01.2019 (з урахуванням додаткових угод та специфікацій).
Поставка товару здійснювалась автомобільним транспортом за рахунок продавця на адресу розподільчого центру в Одеській області, а вже звідти товар доставлявся в магазини мережі «АТБ» для реалізації кінцевому споживачу.
Фактичне постачання товару підтверджується, зокрема, видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, розрахунковими документами.
Також на підтвердження факту постачання товару на склад Підприємства надавались, зокрема, сертифікати якості на поставлений товар, витяг з спеціального програмного забезпечення «Автовізит», нотаріально завірені пояснення посадових осіб ТОВ «Акцент-Плюс» щодо ланцюга придбання товару, який в подальшому був поставлений ТОВ «АТБ-маркет».
Всі первинні документи стосовно взаємовідносин позивача із наведеними контрагентами надані позивачем до матеріалів справи та досліджені судом.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції надані позивачем первинні документи спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, та висновок відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та контрагентами.
Первинні документи, надані позивачем, містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення. 
Водночас, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
При цьому, будь-яких претензій зі сторони контролюючого органу щодо невідповідності первинних документів вимогам чинного законодавства в акті перевірки не зазначено. 
Також, в акті відсутнє обґрунтування висновку про недостовірність даних первинних документів.
Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Таким чином, первинні документи, надані позивачем на підтвердження дійсності вказаних господарських операцій, враховуючи співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом діяльності позивача, яким є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, та у сукупності зі встановленими обставинами господарських операцій, підтверджують формування показників податкової звітності та вказують на реальність господарських операцій.
Відповідно до сталої та послідовної практики Верховного Суду, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. 
Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
В ході розгляду справи спростовані доводи відповідача про нереальність господарських операцій позивача та його контрагентів з огляду лише на податкову інформацію щодо його контрагента (відсутність достатніх трудових ресурсів осіб з відповідною спеціальною освітою, відсутність основних засобів, необхідних складських, виробничих приміщень та обладнання у періоді, що перевірявся тощо; дослідження ланцюга постачання), оскільки відомості, наявні в інформаційно-аналітичних базах як відносно контрагентів позивача, так і за ланцюгами постачання ТМЦ (виконання робіт, надання послуг), носять виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. 
Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган, з урахуванням того, що надані платником податку документи повною мірою спростовують це.
Враховуючи все викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податкові повідомлення-рішення від 24.02.2025 
№71/32-00-07-04-19 про збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму основного зобов`язання – 899 142 грн, 
№72/32-00-07-04-19 про збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму основного зобов`язання – 971 073 грн, - є протиправними і такими, що підлягають застосуванню.
У цій справі у податкових повідомленнях-рішеннях до позивача також були застосовані штрафні санкції: 
за рішенням №71/32-00-07-04-19 – у сумі 224 785,50 грн; 
за рішенням №72/32-00-07-04-19 - у сумі 242 768,25 грн.
Так, у розрахунках до податкових повідомлень-рішень вказано, що штрафні санкції застосовані у розмірі 25% відповідно до п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України.
Колегія суддів апеляційної
Інстанції бере до уваги, що згідно зазначених норм Податкового кодексу України, діяння, передбачені пунктом 123.1 (крім діянь, передбачених пунктом 123.2-1) цієї статті, вчинені умисно, -
- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 % від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При цьому, пунктом 123.1 ст.123 Податкового кодексу України передбачено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
- тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 % суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Оскільки, податкові повідомлення-рішення скасовані на суму основного зобов`язання, то підлягають скасуванню зазначені податкові повідомлення-рішення і на суму штрафних (фінансових санкцій).
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи, що викладені відповідачем.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 02.07.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 02.07.2026.
В повному обсязі постанова виготовлена 08.07.2026.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко