СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 754/17768/25
пр. № 2-о/759/137/26
17 червня 2026 року м.Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Немировської А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку,
ВСТАНОВИВ:
І. Позиції учасників справи
Аргументи заявника
22 жовтня 2025 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , подана адвокатом Косьміним Д.В., заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна (далі також - приватний нотаріус), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - ФГВФО) про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.
31 жовтня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва постановив ухвалу про передачу зазначеної справи до Святошинського районного суду міста Києва за підсудністю.
Справа надійшла до Святошинського районного суду міста Києва 08 грудня 2025 року.
Заява обґрунтована тим, що:
- 25 травня 2007 року Закрите акціонерне товариство «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (далі - Товариство) і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 890-Ф (далі - кредитний договір), відповідно до якого Товариство надало ОСОБА_1 кредит у сумі 25 000,00 доларів США зі строком повернення до 24 травня 2009 року;
- у забезпечення виконання кредитного договору 25 травня 2007 року Товариство і ОСОБА_2 (батько заявника) уклали іпотечний договір № 890-Ф/ІП-1 (далі - договір іпотеки), предметом якої є квартира АДРЕСА_1 (далі - квартира);
- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер; право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_1 в порядку спадкування;
- свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 виконав, проте Товариство не зареєструвало припинення заборони відчуження та іпотеки квартири; наведені записи обмежують ОСОБА_1 у здійсненні права власності;
- у грудні 2007 року Товариство змінило назву на Swedbank Invest, яке у 2013 році змінило назву ПАТ «Омега Банк», який 18 листопада 2019 року був ліквідований;
- 09 червня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова С.М. відмовила ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації припинення обтяження та іпотеки через відсутність повідомлення іпотекодержателя;
- з огляду на те, що кредитор у зобов`язанні відсутній, припинити заборону та іпотеку квартири ОСОБА_1 не може, інакше як за рішенням суду.
- ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 
У судове засідання заявник та його представник не з`явилися. 28 травня 2026 року представник заявника подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі заявника. Вимоги, викладені в заяві, підтримав, просив їх задовольнити.
Аргументи приватного нотаріуса
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна та її представник, адвокатка Олексієнко З.О., в судове засідання не з`явилися. 28 травня 2026 року представник приватного нотаріуса подала заяву про розгляд справи без її участі та участі приватного нотаріуса.
Будь-яких пояснень чи заперечень щодо заяви приватний нотаріус не подав.
Аргументи ФГВФО
29 травня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшли пояснення ФГВФО, подані 19 травня 2026 року, Шильцем А.Р.
У поясненнях представник ФГВФО підтвердив, що ПАТ «Омега Банк» ліквідований без правонаступництва, заборгованість заявника за кредитним договором відсутня, просив ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі 
У судове засідання представник ФГВФО не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
ІІ. Процесуальні дії суду
05 січня 2026 року суд постановив ухвалу про залишення заяви без руху з підстав відсутності доказів у адвоката Косьміна Д.В. на представництво ОСОБА_1 у Святошинському районному суді міста Києва.
10 березня 2026 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій призначив судове засідання на 01 квітня 2026 року.
На підставі клопотання представника ФГВФО судове засідання, призначене на 01 квітня 2026 року, суд відклав на 04 травня 2026 року.
На підставі клопотання представника приватного нотаріуса судове засідання, призначене на 04 травня 2026 року, суд відклав на 28 травня 2026 року.
У зв`язку з ненадходженням пояснень ФГВФО судове засідання, призначене на 28 травня 2026 року, суд відклав на 17 червня 2026 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Обставини, які встановив суд
25 травня 2007 року Товариство і ОСОБА_1 уклали кредитний договір, відповідно до якого Товариство надало ОСОБА_1 кредит у сумі 25 000,00 доларів США зі строком повернення до 24 травня 2009 року (а.с. 15-17).
25 травня 2007 року Товариство (Іпотекодержатель) і ОСОБА_2 (Іпотекодавець) уклали договір іпотеки, посвідчений Івановою С.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 25.05.2007 за р. № 2629 (а.с. 12-14).
За змістом п. 1 договору іпотеки Іпотекодавець як майновий поручитель передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором.
Предметом іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 48,1 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м. (пункт 2.1.1. договору іпотеки).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 444302172 від 19.09.2025 за параметрами запиту: АДРЕСА_2 наявні такі записи про обтяження: 
вид обтяження: заборона на нерухоме майно; номер запису про обтяження: 35284290; дата державної реєстрації: 25.05.2007; реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 5020747;
вид обтяження: іпотека; номер запису про іпотеку: 35284531; документи подані для державної реєстрації: договір іпотеки № 2629, виданий 25.05.2007; видавник: Іванова С.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; строк виконання основного зобов`язання: 25.05.2009; розмір основного зобов`язання: 25 000,00 долари США; Іпотекодержатель ЗАТ ««ТАС-ІНВЕСТБАНК»; Іпотекодавець ОСОБА_2 ; реєстраційний номер в Державному реєстрі іпотек 5030305 (а.с. 19-20).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 09.07.2019, актовий запис № 718 (а.с. 10).
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Лисенко О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 31.01.2020 за р. № 66 (а.с. 11).
Відповідно до листа ФГВФО № 35-036-6398/20 від 14.05.2020 у грудні 2007 року Товариство змінило назву на Swedbank Invest, яке у 2013 році змінило назву ПАТ «Омега Банк»; право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором іншим особам не переходило; заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором відсутня; ФГВФО не вбачає перешкод для зняття обтяження з квартири; 18 листопада 2019 проведена державна реєстрація припинення ПАТ «Омега Банк» як юридичної особи (а.с. 21).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого за допомогою вебсервісу Опендатабот 25.09.2025, Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» припинено (а.с. 22).
Відповідно до листа приватного нотаріуса № 15/01-16 від 09.06.2020 здійснити припинення іпотеки та обтяження на квартиру неможливо через відсутність повідомлення іпотекодержателя по виконання зобов`язань за договором іпотеки (а.с. 18).
ІV. Мотиви суду
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частина перша статті 4 ЦПК України).
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).
Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20).
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Тлумачення зазначених дозволяє виснувати, що перелік фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку є вичерпним. Головне, щоб факт, що підлягає встановленню, мав юридичне значення. Тобто від встановлення факту має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення.
Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частини перша статті 598, стаття 599 ЦК України).
Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом (частина перша статті 575 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
За змістом приписів статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до обтяжень, які підлягають державній реєстрації, серед іншого належать заборона відчуження та/або користування , іпотека.
Речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом - щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні).
Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 8 ЦК України).
Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить, що законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.
Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20, від 13 червня 2024 року в справі № 333/8899/21 Верховний Суд зазначив, що «можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). 
Тому Верховний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
Рішення суду за заявою іпотекодавця про встановлення факту припинення іпотеки, коли «відсутня» особа - іпотекодержатель, яка має відповідати за позовом (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації без правонаступників), є підставою для скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
V. Оцінка і висновки суду
У справі, що розглядається: 
- ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту припинення іпотеки квартири за договором іпотеки, укладеним у забезпечення виконання кредитного договору;
- надані заявником докази беззаперечно підтверджують, що він виконав зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, що свідчить про припинення іпотеки на квартиру;
- іпотекодержатель (Товариство) був припинений як юридична особа, що свідчить про відсутність кредитора у кредитному та іпотечному зобов`язаннях.
За таких обставин, з урахуванням засади розумності та наявних підстав вважати іпотеку припиненою, суд вважає за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати запис про заборону відчуження на квартиру та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки. 
З огляду на викладене, суд задовольняє заяву повністю.
Суд акцентує, що рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.
VІ. Судові витрати
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Заявник при поданні заяви сплатив судовий збір у сумі 1 211,20 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» № 1787-7580-6884-7849 від 26.09.2025 (а.с. 25) та квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» № 4417-2471-1591-8190 від 26.09.2025 (а.с. 26).
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.
За таких обставин, судовий збір відшкодуванню на користь заявника не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 293, 315, ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку, задовольнити повністю.
Установити факт припинення іпотеки за іпотечним договором № 890-Ф/ІП-1, укладеним 25 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ТАС-ІНВЕСТБАНК» і ОСОБА_2 , посвідченим Івановою Світланою Миколаївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за р. № 2629.
Скасувати запис про обтяження квартири АДРЕСА_1 , вид обтяження: заборона на нерухоме майно; номер запису про обтяження: 35284290; дата державної реєстрації: 25.05.2007; реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 5020747.
Скасувати запис про іпотеку квартири АДРЕСА_1 , вид обтяження: іпотека; номер запису про іпотеку: 35284531; документи подані для державної реєстрації: договір іпотеки № 2629, виданий 25.05.2007; видавник: Іванова С.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; строк виконання основного зобов`язання: 25.05.2009; розмір основного зобов`язання: 25 000,00 долари США; Іпотекодержатель ЗАТ ««ТАС-ІНВЕСТБАНК»; Іпотекодавець ОСОБА_2 ; реєстраційний номер в Державному реєстрі іпотек 5030305.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи:
Заявник: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Заінтересована особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).
Заінтересована особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21708016).
Повне рішення суду складене 22 червня 2026 року.

Суддя          Ю.В. Кравченко