ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1373/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3802/25 Категорія: 313000000 | Піньковський Р.В.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Фетісова Т. Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач | Фетісова Т.Л.
судді | Сіренко Ю.В., Новіков О. М.
секретар | Івануса А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Цинди Людмили Геннадіївни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.04.2026 (повний текст складено 20.04.2026, суддя в суді першої інстанції Піньковський Р. В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у м. Умань Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

у червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВДВС у м. Умань Уманського р-ну Черкаської обл. ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з майна, в якому просив суд скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2150959, що зареєстровано 04.07.2005 за № 2150959 реєстратором Уманською міськрайонною державною нотаріальною конторою на підставі обтяження – постанови АА 6010117 від 30.06.2005 винесеної Уманським міськрайонним відділом ДВС, об`єкт обтяження: будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач будучи зареєстрованим та проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , не зміг розпорядитися вищевказаним майном, власником якого є, у зв`язку із наявністю в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна запису про накладення арешту на вищевказану квартиру. Підставою обтяження було зазначено постанову Уманського міськрайонного відділу ДВС від 30.06.2005.
02.05.2025 позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби у м. Умані Черкаської області із заявою про надання йому інформації щодо арешту. Згідно відповіді від 12.06.2025 ОСОБА_1 було повідомлено, що на виконанні у відділі ДВС відсутні виконавчі провадження про стягнення з нього будь яких боргів.
Виконавче провадження № 640396 відкрите згідно постанови № 8 виданої 28.12.2004 Пенсійним фондом України про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ штраф в сумі 136 грн. закінчено п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».
Виконавче провадження № 1313274 відкрите згідно постанови № 23-06-29 виданої 16.06.2005 Інспекцією праці про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 170 грн. закінчено п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». 
Виконавче провадження № 640425 відкрите згідно постанови № 7 виданої 28.12.2004 про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ штрафу в сумі 136 грн. закінчено на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». 
ОСОБА_1 сплатив борг в повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями.
Також позивача додатково повідомлено, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 601017 від 30.06.2005 винесеної державним виконавцем Блащук О.А., яка була додана до заяви, накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_1 .
Вищевказана постанова винесена при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафів на суму 527 грн., виконавчого збору на суму 52,70 грн., а всього на суму 579,70 грн. 
На звернення до виконавчої служби з вимогою про скасування арешту на майно, враховуючи відсутність невиконаних зобов`язань та відкритих виконавчих проваджень, позивачу надано відповідь про відмову та роз`яснено, що арешт може бути знятий за рішенням суду, що і стало причиною його звернення до суду з вказаним позовом.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.04.2026 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано пред`явленням позову до неналежного відповідача, оскільки в даній справі позивач пред`явив вимоги до ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ м. Київ, який не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт, отже, останній є неналежним відповідачем у даній справі.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Цинда Л. Г. просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.04.2026 як незаконне та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що у даній справі ОСОБА_1 є власником нерухомого майна на яке накладено арешт, він же є боржником, тому визначення органу ДВС в статусі відповідача є правомірним, оскільки саме виконавець зобов`язаний був зняти арешт після закінчення/закриття провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо фізичної особи ОСОБА_1 , сформованого 23.06.2025 за № 432471810, наявний запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2150959, зареєстрований 04.07.2005 Уманською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА 601017 від 30.06.2005 Уманським міськрайонним відділом ДВС, будинок, адреса: Черкаська область, м. Умань, вулиця Жовтневої Революції, будинок 90, власник ОСОБА_1 .
У відповідності до договору дарування житлового будинку, укладеного 20.10.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 5326, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Тополя Н. І., ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 , прийняв в дар жилий будинок АДРЕСА_1 власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_1 30.10.2001, що підтверджується відміткою Уманської ділянки Черкаського бюро технічної інвентаризації.
Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.06.2025 вих. № 69407/268-34/3, на заяву № б/н від 02.05.2025 позивача по справі, яка зареєстрована, згідно відмітки на цій заяві, 02.05.2025 за вхідним № 7179/268-46/9, на виконання у відділі ДВС відсутні виконавчі провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 .
Виконавче провадження № 640396 відкрите згідно постанови № 8 виданої 18.12.2004 Пенсійним фондом України про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ штрафу у сумі 136 грн. закінчено на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».
Виконавче провадження № 1313274 відкрите згідно постанови № 23-06-29 виданої 16.06.2005 Інспекцією праці про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 170 грн., закінчено на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». 
Виконавче провадження № 640425 відкрите згідно постанови № 7 виданої 28.12.2004 про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ штрафу в сумі 136 грн., закінчено на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».
Додатково ОСОБА_1 повідомлено, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 601017 від 30.06.2005 винесеної державним виконавцем Блащук О. А., яку було додано до заяви, накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , належний позивачу. Вищевказана постанова винесена при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафів на суму 527 грн., виконавчого збору 52,70 грн., всього на суму 579,70 грн. Більш детальну інформацію орган ДВС надати не має можливості, оскільки виконавчі провадження, які передані до архіву знищені, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Згідно постанови серії АА № 601017 від 30.06.2005, державного виконавця Блащук О. А., затвердженої начальником відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження (виконавчі документи видані Уманським міськрайонним судом та Управлінням ПФУ в м. Умані), про стягнення з ОСОБА_1 штрафів на суму 527 гривень та виконавчого збору 52,70 грн., а всього на суму 579,70 грн., постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на будинок по АДРЕСА_1 .
У відповідності до результатів пошуку виконавчих проваджень в АСПВ, сформованих 23.06.2025, виконавчі провадження № 640396 відкрите 07.04.2005, стягувач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області; № 1313274, відкрите 12.09.2005, стягувач держава, та № 640425 відкрите 07.04.2005, стягувач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, щодо боржника ОСОБА_1 завершені.
Згідно квитанцій до платіжних інструкцій № 0234910165, № 0234910163, № 0234910168 та № 0234910167 від 12.05.2025, позивачем ОСОБА_1 було сплачено по АСВП № 26774958, АСВП № 640425, АСВП № 1313274 та АСВП № 640396 відповідно: 580,50 грн., 449,60 грн., 487,00 грн. та 449,60 грн.
Крім того, згідно довідки відділу обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 18.06.2025 № 23000503-8/49528, станом на 18.06.2025 по фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати страхових внесків.
Такими є фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.
У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Звертаючись до суду з позовом у даній справі, ОСОБА_1 зазначав, що попри повне погашення ним заборгованості перед стягувачами та відсутністю відкритих виконавчих проваджень, державним виконавцем у порушення вимог закону не було знято арешт з майна боржника, накладений постановою державного виконавця Блащук О. А. від 30.06.2005.
Зазначене перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 викладено висновок про те, що відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. 
Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ЗУ «Про виконавче провадження». 
У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 був боржником у виконавчих провадженнях № 640396, № 1313274, № 640425. Під час примусового виконання державним виконавцем зведених вказаних виконавчих проваджень було винесено постанову АА 601017 від 30.06.2005 про арешт майна боржника.
Розглядаючи спір за позовом ОСОБА_1 про скасування арешту, суд першої інстанції не врахував того, що останній хоч і є власником майна, однак виступає боржником у виконавчих провадженнях, тому не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Тобто він не може бути позивачем у цій справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.
Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 27.03.2024 у справі № 303/6292/20, від 15.01.2025 у справі № 592/5020/24, від 22.05.2026 у справі № 606/1141/25.
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що заявлені ОСОБА_1 вимоги спрямовані на усунення наслідків стадії виконання рішення (арешту/обтяження) у зв`язку з невчиненням посадовою особою ДВС дій щодо його скасування та повідомлення відповідних органів/реєстрів. За своєю правовою природою це є оскарження бездіяльності (дій) державного виконавця під час виконання судового рішення, що підлягає розгляду в порядку Розділу VІІ ЦПК України, а не в позовному провадженні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Оскільки суд першої інстанції помилково розглянув справу по суті та не врахував того, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 , який був боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може бути позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про помилковість рішення знайшли часткове підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю з підстав п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в  :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Цинди Людмили Геннадіївни – задовольнити частково. 
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.04.2026 – скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у м. Умань Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду із скаргою в порядку Розділу VІІ ЦПК України. 
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 05.08.2026. 

Суддя-доповідач

Судді