Справа №: 343/1504/26 
Провадження №: 2/343/1105/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2026 року м.Долина 

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого – судді Лицура І.М.,
секретаря судового засідання – Бойків В.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
ТзОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8549796 від 03.01.2025 року в розмірі 47 251,00 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 03 січня 2025 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 8549796, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідач здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, заповнив електронну заявку на отримання споживчого кредиту, пройшов верифікацію із використанням системи BankID НБУ, після чого на мобільний номер телефону відповідача, що був зазначений ним у анкеті в особистому кабінеті, було надіслано одноразовий ідентифікатор «287140» для підписання кредитного договору, тобто було укладено договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України. Відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 25 000,00 грн. строком на 345 днів зі стандартною процентною ставкою у розмірі 0,0010 % річних від фактичного залишку кредиту, що застосовується у межах строку кредитування, комісія за обслуговування кредиту за весь строк кредитування становить 77 000,00 грн. та нараховується за ставкою 14,00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період, комісія за надання кредиту складає 1 250,00 грн. та нараховується за ставкою 5,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , яку позичальник отримав при оформленні кредиту. Однак, відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, тому в нього виникла заборгованість, яка станом на дату складання позовної заяви становить 47 251,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 251,00 грн., заборгованість по комісії за обслуговування кредиту – 35 000,00 грн. та 9 000,00 грн. – заборгованості за штрафом. 27 червня 2025 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-16/25, у відповідності до якого до останнього перейшло право вимоги повернення коштів за вказаним вище договором кредиту, що укладений з ОСОБА_1 . Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та кошти добровільно не повертає, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
Відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (а.с. 52-56), в якому просив відмовити ТзОВ «Свеа Фінанс» у задоволенні позову, оскільки ним повністю сплачено заборгованість за кредитним договором № 8549796 від 03.01.2025 року. Дійсно 03.01.2025 року між ним та ТзОВ «Мілоан» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8549796, відповідно до якого йому надано кредит в розмірі 25 000,00 грн. строком на 15 днів. 18 січня 2026 року він здійснив погашення кредиту на суму 26 248,00 грн., однак на картці не вистачило 2,00 грн. і сайт ТзОВ «Мілоан» працював некоректно, тому 19.01.2026 року о 00:04 год. він ще доплатив 252,00 грн., з них: 2,00 грн. – борг за основною сумою та 250,00 грн. – відсотки за користування кредитом по базовій відсотковій ставці 1 % через додаток Privat24. Проте, в особистому кабінеті відобразилася залишкова сума в розмірі 3 521,00 грн. як тіло кредиту. Він звертався до ТзОВ «Мілоан» з електронним листом щодо вирішення питання по залишку боргу, однак результату не було. Щодо нарахування штрафних санкцій в розмірі 9 000,00 грн., то така вимога позивача не підлягає до задоволення, оскільки нарахування штрафу відбувалося в період дії воєнного стану, що прямо заборонено п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Що стосується вимоги позивача про стягнення з нього комісії за обслуговування кредиту в сумі 35 000,00 грн., в її задоволенні теж слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право на отримання інформації про стан заборгованості, її складові та графік платежів безоплатно. Встановлення плати (комісії) за виконання обов`язків, які покладені на кредитора законом, прямо заборонено. Одночасно відповідачем заявлено клопотання про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку/картці № НОМЕР_2 та квитанцій про здійснення платежів на користь ТзОВ «Мілоан» за період з 18.01.2026-19.01.2026 року, оскільки самостійно надати ці документи він не має можливості, так як його платіжна картка та доступ до системи Приват24 є заблокованими, що унеможливлює отримання виписок чи формування квитанцій.
В судове засідання представник позивача за довіреністю від 03.06.2026 року (а.с. 38) Паладич А.О. не з`явилася, до позовної заяви долучила клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника позивача, вказавши, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо заочного розгляду справи (а.с. 40).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 03.09.2026 року, яку не вручено в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 61-62). Також ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд даної справи шляхом поміщення оголошень про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 07.07.2026 року та 02.09.2026 року (а.с. 50,60). В поданому відповідачем відзиві на позов не зазначено клопотання про розгляд справи за його відсутності.
За таких обставин суд 18.09.2026 року постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності сторін.
Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 03.01.2025 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 25 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківську картку № НОМЕР_1 , строком на 345 днів (до 14.12.2025 року), що підтверджується анкетою-заявою на кредит № 8549796, договором про споживчий кредит № 8549796 від 03.01.2025 року, додатками до цього договору – графіком платежів та заявою на отримання кредиту № 8549796, паспортом споживчого кредиту № 8549796 від 03.01.2025 року, підписаними ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором (а.с. 8-15). 
Факт укладення договору визнається відповідачем.
Згідно платіжного доручення № 145577947 від 03.01.2025 року (а.с. 24), ТОВ «Мілоан» 03.01.2025 року перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 25 000,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 . 
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 03.01.2025 року відповідач підписав електронний договір про споживчий кредит шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав від ТзОВ «Мілоан» кредитні кошти в сумі 25 000,00 грн. на свій картковий рахунок.
ТзОВ «Мілоан» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань.
Як встановлено з договору факторингу № 01.02-16/25 від 27.06.2025 року, акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді до вказаного договору факторингу, платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 10108 від 30.06.2025 року на суму 5 117 061,87 грн. та Реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу № 01.02-16/25 від 27.06.2025 року (а.с. 25-32), право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору № 8549796 від 03.01.2025 року ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Свеа Фінанс» на суму заборгованості 47 251,00 грн. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором споживчого кредиту № 8549796 від 03.01.2025 року (а.с. 21-23) вбачається, що борг ОСОБА_1 по даному договору станом на дату відступлення прав вимоги (27.06.2025 року) становить 47 251,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 251,00 грн., заборгованість по комісії за обслуговування кредиту – 35 000,00 грн. та 9 000,00 грн. – заборгованості за штрафом.
Цей же розрахунок підтверджує, що ОСОБА_1 здійснив лише одну сплату з метою погашення кредиту, а саме 19.01.2025 року на загальну суму 26 499,00 грн., з яких 21 749,00 грн. було зараховано на погашення тіла кредиту, 1 250,00 грн. - комісії за надання кредиту та 3 500,00 – комісії за обслуговування кредиту.
Вказана сума погашення заборгованості за кредитним договором відповідає сумі, зазначеній відповідачем у відзиві на позов.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 кредитні кошти не повернув у повному обсязі, внаслідок чого за ним правомірно числиться заборгованість в розмірі 3 251,00 грн. за основною сумою боргу (тілом кредиту), з якою суд погоджується.
Що стосується вимоги ТзОВ «Свеа Фінанс» про стягнення з відповідача 9 000,00 грн. штрафних санкцій, то суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки штрафні санкції за даним кредитним договором нараховані в період дії на території України воєнного стану, то відповідач ОСОБА_1 звільняється від обов`язку її сплати на користь ТзОВ «Свеа Фінанс».
Суд також вважає, що в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті комісії за обслуговування кредиту в розмірі 35 000,00 грн. слід відмовити, оскільки згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року в справі № 496/3134/19, вимоги кредитних договорів, які встановлюють щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно (в даному випадку за обслуговування кредиту) є нікчемними. 
При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку/картці та квитанцій про здійснення платежів на користь ТзОВ «Мілоан», оскільки такі платежі наведені у вказаному вище розрахунку заборгованості, тобто визнаються позивачем, тому відсутні підстави для витребування доказів. 
За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 істотно порушив умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з нього на користь ТзОВ «Свеа Фінанс» слід стягнути 3 251,00 грн. заборгованості за тілом кредиту за договором про споживчий кредит № 8549796 від 03.01.2025 року, відмовивши в решті позову.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в ч. 1 якої зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як суд задоволив позовні вимоги позивача на 6,88 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідача відшкодування сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 476 від 29.06.2026 року в розмірі 2 662,40 грн. (а.с. 7), який становитиме 183,17 грн.
На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1052,1054,1055,1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст. 259,263-265,280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 8549796 від 03.01.2025 року, укладеним в електронній формі, в розмірі 3 251,00 грн. (три тисячі двісті п`ятдесят одна гривня) і 183,17 грн. (сто вісімдесят три гривні та 17 копійок) відшкодування сплаченого судового збору, відмовивши в решті позову.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», що знаходиться за адресою: 04070, м.Київ вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ: 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 14.07.2020 року органом 2610.

Суддя: