ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" серпня 2026 р. справа № 300/1854/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі, також – відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить:
– визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.03.2026 року № 092750011955;
– зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 16.12.2024 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням заробітної плати, що містяться у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, виданий 29.11.2021 року та у довідці від 07.12.2021 № 01/1/2/КИ014825, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до наявного у нього страхового стажу та фактично виплачених страхових внесків з 16.12.2024. Заробітна плата позивачу врахована за період роботи з 01.04.2006 по 31.05.2009, водночас, за період роботи з 01.01.1995 по 31.12.2001 та з 01.01.2015 по 30.09.2021 заробітна плата позивача врахована в нульовому варіанті, незважаючи на надання позивачем до пенсійного органу відповідної довідки та відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи. Позивач зазначає, що у випадку наявності сумнівів, відповідач може звертатися із запитами до підприємств задля підтвердження відомостей довідок про розмір заробітної плати. Однак такі заходи органом пенсійного фонду не вживалися. Крім того, позивач заперечує проти вимоги відповідача щодо проставлення на наданих позивачем документах апостиля, оскільки такі вимоги суперечать чинному законодавству. Відтак, просить позов задовольнити (а.с. 1-14).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 16-17).
15.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вказує, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду було зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу позивача певні періоди роботи та зобов`язано призначити позивачу пенсію за віком, що було зроблено відповідачем. Жодних зобов`язань щодо врахування відомостей про заробітну плату позивача дане судове рішення не містить. Відповідач зауважує, що ним врахування відомостей про заробітну плату можливе на підставі відомостей щодо сплати роботодавцем страхових внесків до бюджету. Відповідач вказує, що в нього відсутня зараз можливість перевірити відомості відповідного реєстру та звернутися із конкретним запитом до органів пенсійного забезпечення російської федерації. Можливість перевірити відомості довідки первинними документами також відсутня, однак підтвердження заробітної плати за періоди до 01.07.2000 первинними документами є обов`язковою вимогою законодавства. Поряд з цим, звертає увагу суду, що зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з врахуванням відомостей про заробітну плату позивача за періоди його роботи на території рф буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача. З огляду на це просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 19-28).
17.04.2026 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшла заява про долучення доказів, якою до матеріалів справи долучено матеріали пенсійної справи позивача (а.с. 29-133).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 18.05.2026 по 22.05.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.12.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 300/65/25, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2025, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.12.2024 за №092750011955 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні (а.с. 79-88).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 у справі № 300/4450/25, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 03.06.2025 № 092750011955. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (код ЄДРПОУ 21108013, вул. Бандери, 43, м. Суми, 40009) з 16.12.2024 призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувавши до стажу роботи періоди роботи на посаді слюсар-ремонтник за Списком №2 з 08.02.1991 по 16.12.2021 (а.с. 36-39).
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 у справі № 300/4450/25 відповідачем було зараховано періоди роботи до страхового стажу позивача та призначено з 16.12.2024 пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до змісту протоколів за пенсійною справою позивача, розмір заробітної плати, врахованої при обчисленні пенсії позивача за період з 01.07.2000 по 31.03.2006 та з 01.06.2009 по 31.12.2021 становить 0,00 грн (а.с. 32-35).
26.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 26.02.2026 про перерахунок його пенсії у зв`язку із додаткового наданими документами, до якої долучив довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 01/1/2/ки/014825 від 07.12.2021, видану Акціонерним товариством "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз" та відомості про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи (а.с. 14, 127).
Дану заяву за принципом екстериторіальності направлено на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області.
За результатами розгляду даної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення № 092750011955 від 06.03.2026 про відмову в перерахунку пенсії позивача з врахуванням відомостей про заробітну плату позивача. Дане рішення вмотивоване тим, до надана позивачем довідка про розмір заробітної плати позивача не підтверджена жодними первинними документами та вказав про неможливість зарахування періодів роботи на території російської федерації після 01.01.1992 до страхового стажу та врахування відповідних відомостей про розмір заробітної плати (а.с. 12-13, 125-126).
За змістом довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 01/1/2/ки/014825 від 07.12.2021, виданої Акціонерним товариством "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз", ОСОБА_1 дійсно працював у Акціонерному товаристві "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз" і його заробітна плата за період 1995-1996 роки становила: січень 1995 року – 566974,00 руб.; лютий 1995 року – 0,00 руб.; березень 1995 року – 331366,00 руб.; квітень 1995 року – 746084,00 руб.; травень 1995 року – 652993,00 руб.; червень 1995 року – 855021,00 руб.; липень 1995 року – 423196,00 руб.; серпень 1995 року – 102034,00 руб.; вересень 1995 року – 402119,00 руб.; жовтень 1995 року – 1165348,00 руб.; листопад 1995 року – 966186,00 руб.; грудень 1995 року – 1458643,00 руб.; січень 1996 року – 1068672,00 руб.; лютий 1996 року – 1238130,00 руб.; березень 1996 року – 1295464,00 руб.; квітень 1996 року – 1092111,00 руб.; травень 1996 року – 1068006,00 руб.; червень 1996 року – 1053640,00 руб.; липень 1996 року – 1138610,00 руб.; серпень 1996 року – 1258996,00 руб.; вересень 1996 року – 1236452,00 руб.; жовтень 1996 року – 1005479,00 руб.; листопад 1996 року – 1278242,00 руб.; грудень 1996 року – 2298072,00 руб.; січень 1997 року – 1113825,00 руб.; лютий 1997 року – 1949773,00 руб.; березень 1997 року – 2062788,00 руб.; квітень 1997 року – 721976,00 руб.; травень 1997 року – 2945709,00 руб.; червень 1997 року – 229936,00 руб.; липень 1997 року – 217833,00 руб.; серпень 1997 року – 1027718,00 руб.; вересень 1997 року – 2106990,00 руб.; жовтень 1997 року – 3094182,00 руб.; листопад 1997 року – -751251,00 руб.; грудень 1997 року – 1032573,00 руб.; січень 1998 року – 1717,75 руб.; лютий 1998 року – 1156,42 руб.; березень 1998 року – 978,05 руб.; квітень 1998 року – 1213,19 руб.; травень 1998 року – 1570,78 руб.; червень 1998 року – 1385,82 руб.; липень 1998 року – 2705,25 руб.; серпень 1998 року – 1461,74 руб.; вересень 1998 року – 0,00 руб.; жовтень 1998 року – 1216,13 руб.; листопад 1998 року – 2459,55 руб.; грудень 1998 року – 1329,14 руб.; січень 1999 року – 0,00 руб.; лютий 1999 року – 1315,50 руб.; березень 1999 року – 2688,26 руб.; квітень 1999 року – 1246,83 руб.; травень 1999 року – 400,00 руб.; червень 1999 року – 1619,39 руб.; липень 1999 року – 4204,61 руб.; серпень 1999 року – 2756,03 руб.; вересень 1999 року – 0,00 руб.; жовтень 1999 року – 2851,73 руб.; листопад 1999 року – 4630,14 руб.; грудень 1999 року – 2404,51 руб.; січень 2000 року – 0,00 руб.; лютий 2000 року – 2923,64 руб.; березень 2000 року – 9027,83 руб.; квітень 2000 року – 0,00 руб.; травень 2000 року – 400,00 руб.; червень 2000 року – 5293,68 руб.; липень 2000 року – 6753,32 руб.; серпень 2000 року – 4631,88 руб.; вересень 2000 року – 0,00 руб.; жовтень 2000 року – 5547,14 руб.; листопад 2000 року – 8416,19 руб.; грудень 2000 року – 0,00 руб.; січень 2001 року – 13813,69 руб.; лютий 2001 року – 27377,80 руб.; березень 2001 року – 0,00 руб.; квітень 2001 року – 0,00 руб.; травень 2001 року – 4855,63 руб.; червень 2001 року – 6595,79 руб.; липень 2001 року – 8679,65 руб.; серпень 2001 року – 5435,88 руб.; вересень 2001 року – 8766,13 руб.; жовтень 2001 року – 973,83 руб.; листопад 2001 року – 21530,72 руб.; грудень 2001 року – 7091,33 руб. Заробітна плата в довідці вказана без врахування районного коефіцієнту та без північної надбавки. Відрахування у пенсійний фонд російської федерації здійснювались по встановлених тарифах. Довідка видана на основі первинних документів – наказів по особовому складу 1991 року, особових карток із заробітної плати за 1995-2001 роки (а.с. 8).
Відповідно до відомостей про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ("Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованного лица"), ОСОБА_1 (індивідуальний номер особового рахунку НОМЕР_2 ) отримано заробітну плату в наступних розмірах: 2015 рік – 1044718,21 руб., розмір страхового внеску – 113760,00 руб.; 2016 рік – 1171106,48 руб., розмір страхового внеску – 127360,01 руб.; 2017 рік – 1167485,12 руб., розмір страхового внеску – 140160,01 руб.; 2018 рік – 1318300,01 руб., розмір страхового внеску – 163360,00 руб.; 2019 рік – 1581377,89 руб., розмір страхового внеску – 184000,00 руб.; 2020 рік – 1448795,50 руб., розмір страхового внеску – 206720,01 руб.; І квартал 2021 року – 163202,32 руб., розмір страхового внеску – 25664,32 руб.; ІІ квартал 2021 року – 315792,33 руб., розмір страхового внеску – 49659,48 руб.; ІІІ квартал 2021 року – 339772,46 руб., розмір страхового внеску – 53089,70 руб. Роботодавцем у всіх згаданих періодах виступало Акціонерне товариство "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз" (а.с. 9-11).
Вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії із врахуванням відомостей про заробітну плату позивача протиправними, з метою зобов`язання відповідача врахувати отриману заробітну плату позивача при обчисленні розміру пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами частини 1 статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, який набув чинності з 1 січня 2004 року.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія – щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пунктом 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача врахувати заробітну плату з наданих ним довідок про розмір отримуваної ним заробітної плати, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV визначено, що розмір пенсії за віком обчислюється за формулою:
П = Зп Ч Кс, де Зп – заробітна плата (дохід), визначена відповідно до статті 40 цього Закону.
Таким чином, саме порядок визначення заробітної плати безпосередньо впливає на кінцевий розмір пенсії.
Відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Отже, норма закону прямо встановлює право особи на вибір найбільш вигідного періоду заробітку, якщо такий підтверджено належними документами.
Частиною другою статті 43 Закону № 1058-IV передбачено, що при перерахунку пенсії враховується заробітна плата, з якої раніше обчислено пенсію, або – за вибором пенсіонера – заробітна плата за період, передбачений частиною першою статті 40 цього Закону.
Таким чином, право вибору періоду заробітку є гарантією, а не дискреційним повноваженням органу Пенсійного фонду.
Проаналізувавши зміст позовної заяви, суд встановив, що позивач не бажає щоб його пенсія була обчислена із застосуванням заробітної плати за 60 місяців підряд за період до 01.07.2000. Натомість, спірні відносини виникли щодо загального неврахування відповідачем відомостей про заробітну плату позивача за періоди його роботи на території російської федерації. З даного приводу варто звернути увагу на наступне.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом – на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року – за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07 липня 2014 року) довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі – Угода) пенсійне забезпечення громадян держав – учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Згідно із частиною 3 статті 6 Угоди, обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Законом України від 11.07.1995 за № 290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. москві 15 квітня 1994 року (надалі, також – Угода від 15.04.1994).
Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про: – вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. москві; – доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.
Згідно з приписами абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відтак, наведені положення зазначених актів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.
Якщо особа працювала за межами України, то питання можливості врахування під час обчислення пенсії заробітної плати, одержаної в цій країні, визначається на підставі міждержавних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, підписаних Україною та відповідною державою. Так, якщо особа працювала у Росії, то відповідною угодою в галузі пенсійного забезпечення, підписаною, в тому числі, Україною та Росією, передбачена можливість обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати, одержаної у Росії. У цьому разі подається довідка про зарплату згідно з додатком 1 до Порядку 22-1 (включаючи період після 1 липня 2000 р.).
За приписами статті 1 Закону № 1058-ІV, страхові внески – кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування
Страхувальники – це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частинами 1, 10, 12 статті 20 Закону № 1058-ІV визначено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини 16 статті 106 Закону № 1058-ІV, виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 30.09.2019 у справі № 414/736/17 та від 30.07.2019 у справі № 373/2265/16-а.
При цьому перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 291/99/17.
Згідно зі статтею 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:
1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" – максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;
2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), – у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;
3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Частиною 3 статті 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці" до структури оплати праці віднесені "інші заохочувальні та компенсаційні виплати". До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
При цьому, визначення поняття "компенсаційні виплати" законодавство України не містить.
Однак, лише за наявності правових підстав віднести північну надбавку до компенсаційних витрат, відповідно, будуть і підстави включити цю надбавку до заробітку для обрахунку пенсії.
Під компенсаційними виплатами розуміють виплати понад заробітну плату з метою відшкодування працівникам понесених матеріальних витрат, пов`язаних з виконанням трудових обов`язків.
Вказане дає підстави для висновку, що північна надбавка виплачувалась регулярно, тобто їй притаманна періодичність, та у фіксованому розмірі незалежно від здійснення працівником матеріальних витрат. Тобто, її виплата не пов`язувалась з юридичним фактом понесення працівником матеріальних витрат.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №345/4049/16-а.
Водночас, північна надбавка чинним законодавством України не передбачена, а тому не може вважатись додатковою заробітною платою.
Тому, як слідує зі змісту викладених вище норм законодавства, не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі.
Аналогічна позиція існує щодо регіонального коефіцієнту, який нараховувався особам під час виконання роботи, в тому числі в районах Крайньої Півночі.
Як підтверджено матеріалами справи, позивачем до заяви про призначення пенсії долучено довідку про розмір отримуваної ним заробітної плати, зокрема довідку № 01/1/2/ки/014825 від 07.12.2021, виданої Акціонерним товариством "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз". Суд звертає увагу на те, що у вказаних довідках вказано відомості про загальний розмір заробітної плати, а також відомості про те, що розмір заробітної плати вказаний без врахування регіонального коефіцієнту та північної надбавки, у зв`язку з чим врахуванню підлягають відомості про розмір заробітної плати позивача, вказані безпосередньо в довідці.
Суд зауважує, що за змістом довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 01/1/2/ки/014825 від 07.12.2021, виданої Акціонерним товариством "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз", ОСОБА_1 дійсно працював у Акціонерному товаристві "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз" і його заробітна плата за період 1995-1996 роки становила: січень 1995 року – 566974,00 руб.; лютий 1995 року – 0,00 руб.; березень 1995 року – 331366,00 руб.; квітень 1995 року – 746084,00 руб.; травень 1995 року – 652993,00 руб.; червень 1995 року – 855021,00 руб.; липень 1995 року – 423196,00 руб.; серпень 1995 року – 102034,00 руб.; вересень 1995 року – 402119,00 руб.; жовтень 1995 року – 1165348,00 руб.; листопад 1995 року – 966186,00 руб.; грудень 1995 року – 1458643,00 руб.; січень 1996 року – 1068672,00 руб.; лютий 1996 року – 1238130,00 руб.; березень 1996 року – 1295464,00 руб.; квітень 1996 року – 1092111,00 руб.; травень 1996 року – 1068006,00 руб.; червень 1996 року – 1053640,00 руб.; липень 1996 року – 1138610,00 руб.; серпень 1996 року – 1258996,00 руб.; вересень 1996 року – 1236452,00 руб.; жовтень 1996 року – 1005479,00 руб.; листопад 1996 року – 1278242,00 руб.; грудень 1996 року – 2298072,00 руб.; січень 1997 року – 1113825,00 руб.; лютий 1997 року – 1949773,00 руб.; березень 1997 року – 2062788,00 руб.; квітень 1997 року – 721976,00 руб.; травень 1997 року – 2945709,00 руб.; червень 1997 року – 229936,00 руб.; липень 1997 року – 217833,00 руб.; серпень 1997 року – 1027718,00 руб.; вересень 1997 року – 2106990,00 руб.; жовтень 1997 року – 3094182,00 руб.; листопад 1997 року – -751251,00 руб.; грудень 1997 року – 1032573,00 руб.; січень 1998 року – 1717,75 руб.; лютий 1998 року – 1156,42 руб.; березень 1998 року – 978,05 руб.; квітень 1998 року – 1213,19 руб.; травень 1998 року – 1570,78 руб.; червень 1998 року – 1385,82 руб.; липень 1998 року – 2705,25 руб.; серпень 1998 року – 1461,74 руб.; вересень 1998 року – 0,00 руб.; жовтень 1998 року – 1216,13 руб.; листопад 1998 року – 2459,55 руб.; грудень 1998 року – 1329,14 руб.; січень 1999 року – 0,00 руб.; лютий 1999 року – 1315,50 руб.; березень 1999 року – 2688,26 руб.; квітень 1999 року – 1246,83 руб.; травень 1999 року – 400,00 руб.; червень 1999 року – 1619,39 руб.; липень 1999 року – 4204,61 руб.; серпень 1999 року – 2756,03 руб.; вересень 1999 року – 0,00 руб.; жовтень 1999 року – 2851,73 руб.; листопад 1999 року – 4630,14 руб.; грудень 1999 року – 2404,51 руб.; січень 2000 року – 0,00 руб.; лютий 2000 року – 2923,64 руб.; березень 2000 року – 9027,83 руб.; квітень 2000 року – 0,00 руб.; травень 2000 року – 400,00 руб.; червень 2000 року – 5293,68 руб.; липень 2000 року – 6753,32 руб.; серпень 2000 року – 4631,88 руб.; вересень 2000 року – 0,00 руб.; жовтень 2000 року – 5547,14 руб.; листопад 2000 року – 8416,19 руб.; грудень 2000 року – 0,00 руб.; січень 2001 року – 13813,69 руб.; лютий 2001 року – 27377,80 руб.; березень 2001 року – 0,00 руб.; квітень 2001 року – 0,00 руб.; травень 2001 року – 4855,63 руб.; червень 2001 року – 6595,79 руб.; липень 2001 року – 8679,65 руб.; серпень 2001 року – 5435,88 руб.; вересень 2001 року – 8766,13 руб.; жовтень 2001 року – 973,83 руб.; листопад 2001 року – 21530,72 руб.; грудень 2001 року – 7091,33 руб. Заробітна плата в довідці вказана без врахування районного коефіцієнту та без північної надбавки. Відрахування у пенсійний фонд російської федерації здійснювались по встановлених тарифах. Довідка видана на основі первинних документів – наказів по особовому складу 1991 року, особових карток із заробітної плати за 1995-2001 роки.
Відповідно до відомостей про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ("Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованного лица"), ОСОБА_1 (індивідуальний номер особового рахунку НОМЕР_2 ) отримано заробітну плату в наступних розмірах: 2015 рік – 1044718,21 руб., розмір страхового внеску – 113760,00 руб.; 2016 рік – 1171106,48 руб., розмір страхового внеску – 127360,01 руб.; 2017 рік – 1167485,12 руб., розмір страхового внеску – 140160,01 руб.; 2018 рік – 1318300,01 руб., розмір страхового внеску – 163360,00 руб.; 2019 рік – 1581377,89 руб., розмір страхового внеску – 184000,00 руб.; 2020 рік – 1448795,50 руб., розмір страхового внеску – 206720,01 руб.; І квартал 2021 року – 163202,32 руб., розмір страхового внеску – 25664,32 руб.; ІІ квартал 2021 року – 315792,33 руб., розмір страхового внеску – 49659,48 руб.; ІІІ квартал 2021 року – 339772,46 руб., розмір страхового внеску – 53089,70 руб. Роботодавцем у всіх згаданих періодах виступало Акціонерне товариство "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз".
Щодо посилання відповідача про неможливість зарахування заробітної плати, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують сплату страхових внесків, суд зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як зазначалось вище, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Крім того, невідображення даних про сплату страхових внесків в інших документах (довідках) роботодавця, за наявності відомостей про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, не можуть бути підставою для неврахування даних сум при обрахунку пенсії, у зв`язку з чим такі суми заробітної плати повинні бути враховані при перерахунку для визначення розміру пенсії.
До того ж, відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, на підтвердження стажу та, відповідно, здійснених відрахувань, приймаються також дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати тощо.
Окрім цього, у контексті вказаного, слід також враховувати приписи пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі – Порядок № 22-1), за змістом якого право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
У межах досліджуваного правого регулювання слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання (перерахунок) пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку № 22-1.
У даному випадку відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження розміру заробітної плати позивача, що є порушенням вищезазначених норм, а послався лише на відсутність покладеного обов`язку за вищевказаним рішенням суду.
Суд зауважує, що безпідставними є й посилання відповідача на відсутність правових підстав для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати згідно наданої відомості за період роботи у росії через припинення з 01.01.2023 участі росії в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, з огляду на таке.
Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", Україна також вийшла з вищезазначеної Угоди. Проте, як зазначалось судом вище, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року. Отже, до цієї дати Україна, як держава-учасниця Угоди, виконує зобов`язання, взяті згідно із такою Угодою.
Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати в оспорюваний період, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Окрім цього, згідно із приписами пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Згідно висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 16.04.2020 у справі № 676/6166/16-а, положення міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Зважаючи на вищевикладене, суд зауважує, що позивачем надано суду належні та достатні докази, які підтверджують факт нарахування позивачу заробітної плати в період роботи на території російської федерації. Доказів неналежності даних доказів, підробки даних документів чи будь-яких інших фактів, які можуть перешкоджати взяттю даних документів до уваги відповідачем суду не надано. У зв`язку з цим, рішення відповідача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивача з врахуванням відомостей про розмір заробітної плати позивача, вказаної в наданих довідці та відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас суд зазначає, що дискреційні повноваження – це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто дискреційні повноваження – це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Суд зауважує, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Відтак, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Щодо строку звернення до суду, слід зазначити таке.
У спорах, що стосуються пенсійних виплат загальнозастосовною підставою для звернення до суду буде отримання від уповноваженого органу Пенсійного фонду України інформації про складові пенсійного забезпечення та порядок обчислення таких складових, оскільки без отримання відповідної інформації на запит, в особи не буде достатніх підстав в тому числі, для висновку про те, що органом Пенсійного фонду України було порушено порядок обчислення чи виплати нарахованої пенсійної виплати.
Однак національне законодавство оперує поняттям не тільки "дізнався про порушення права", але й поняттям "повинен дізнатися про порушення права".
У своїй постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 з цього приводу зазначила наступне:
"35. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
36. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
37. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
38. До того ж, як свідчать матеріали справи, звертаючись 18.10.2019 до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, позивач вже знав, що у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 розмір його пенсії обчислювався та виплачувався відповідачем відповідно до постанови № 1210.
39. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує".
Таким чином, важливо брати до уваги також момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення свого права та мав змогу виявити зацікавленість в отриманні інформації щодо належного виконання уповноваженим суб`єктом передбачених законом дій.
У позивача були відсутні підстави для припущень про те, що відповідачем не було враховано відомості про отримувану позивачем заробітну плату, з огляду на що відсутні підстави для обмеження строку звернення позивача до суду із даною позовною заявою.
Суд зауважує, що долучені до матеріалів справи довідки про розмір заробітної плати та інші документи були надані відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, з огляду на що вони були відомі відповідачу при вирішенні питання про призначення пенсії.
Щодо позовної вимоги здійснити виплату перерахованої суми пенсії, то позов в цій частині є безпідставним, оскільки відповідачем ще не перераховано позивачу пенсію з врахуванням його заробітку за спірні періоди трудової діяльності. Тобто в цій частині відсутній спір між сторонами та відповідно немає порушеного права позивача.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів проживання позивача на території Одеської області.
У зв`язку з цим, суд вважає дану позовну вимогу необґрунтованою у зв`язку з чим у її задоволенні слід відмовити.
Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у відповідача прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, а також враховуючи те, що призначення, перерахунок та виплата пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як орган, який уповноважений на вирішення питання щодо перерахунку пенсії позивача, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, та, у зв`язку з цим провести з 16.12.2024 перерахунок йому пенсії за віком з урахуванням відомостей про розмір заробітної плати, отриманої позивачем за періоди роботи з січня 1995 року по грудень 2001 року, вказаних у довідці № 01/1/2/ки/014825 від 07.12.2021, виданої Акціонерним товариством "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз", та за період з 01.01.2015 по 30.09.2021, вказаних у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ("Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованного лица") із застосуванням найбільш оптимального варіанту при обчисленні пенсії.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткове обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню частково.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною 2 статті 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Щодо судових витрат суд звертає увагу на наступне.
Частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1331,20 грн згідно квитанції до платіжної інструкції № 7928-4589-5075-0070 від 30.03.2026 (а.с. 5).
Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 1064,96 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Інші витрати, питання про розподіл яких може бути вирішено судом, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 092750011955 від 06.03.2026 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку його пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як орган, який уповноважений на вирішення питання щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, та, у зв`язку з цим провести з 16.12.2024 перерахунок йому пенсії за віком з урахуванням відомостей про розмір заробітної плати, отриманої позивачем за періоди роботи з січня 1995 року по грудень 2001 року, вказаних у довідці № 01/1/2/ки/014825 від 07.12.2021, виданої Акціонерним товариством "Газпромнафта-ноябрськнафтогаз", та за період з 01.01.2015 по 30.09.2021, вказаних у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ("Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованного лица") із застосуванням найбільш оптимального варіанту при обчисленні пенсії.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок. 
Копію цього рішення надіслати учасникам справи через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );
відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012).

Суддя  Главач І.А.