КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/8073/26 
Провадження № 2-о/552/382/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2026 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави у складі:
головуючої судді: Соловйової О.О.,
за участю секретаря судового засідання: Петрової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Слепкань Дар`я Ігорівна про встановлення факту народження, заінтересована особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, -
ВСТАНОВИВ: 
В провадженні Київського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Слепкань Дар`я Ігорівна, про встановлення факту народження, заінтересована особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 у пологовому будинку м. Керч, заявник ОСОБА_2 народила дитину – сина на ім`я ОСОБА_3 . При народженні дитини заявнику було видано виписний епікриз із історії розвитку новонародженого № 106. Свідоцтво про народження дитини, отримане на окупованій території, є незаконним та не створює правових наслідків на території України. Враховуючи наведене, представник заявників просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт народження дитини на ім`я ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Керч, АР Крим, Україна, батьками якого є: мати – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, та батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.
Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх представник, адвокат Слепкань Дар`я Ігорівна, в судове засідання не з`явились, у заяві зазначено про розгляд справи у їх відсутність.
Представник заінтересованої особи, Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши заяву про встановлення факту народження дитини та додані до неї матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, судом встановлено наступне.
Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 у пологовому будинку м. Керч, заявник ОСОБА_2 народила дитину – сина на ім`я ОСОБА_3 . При народженні дитини заявнику було видано виписний епікриз із історії розвитку новонародженого № 106.
Заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.2008 року Керченським МУ ГУМВС України в АР Крим.
Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 05.07.2007 року Керченським МУ ГУМВС України в АР Крим.
Як було зазначено представником заявника у заяві про встановлення факту народження дитини, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06 лютого 2025 року Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту ЗАЦС, ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Керч, актовий запис № 110259910001100083001, та батьками зазначені: батько – ОСОБА_1 , мати – ОСОБА_4 .
Вказані копії медичного свідоцтва про народження та свідоцтва про народження видано закладами, що розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.
Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Також, відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», місцевим державним адміністраціям було рекомендовано забезпечити до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності. 
У зв`язку з цим деякі лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я не здійснили переміщення, не змінили юридичної адреси та продовжили виконувати свої повноваження на тимчасово неконтрольованій території. Медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження закладами охорони здоров`я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населенні пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Враховуючи викладене, медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про народження, копії яких надані до суду заявниками, є незаконними і не створюють правових наслідків.
Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справі проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. 
Згідно приписів ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства за народженням, є громадянином з моменту народження. 
Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. 
Положеннями ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 
Статтею 133 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. 
Отже, враховуючи, що заінтересованою особою заперечення (пояснення) стосовно заяви не надавались, оцінивши усі зібрані по справі докази, які у їх сукупності підтверджують факт народження та приймаючи до уваги наявність об`єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту народження, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, оскільки в даному випадку це єдиний спосіб отримати свідоцтво про народження, виданого державним органом України.
Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, а рішення суду є підставою для реєстрації факту народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України.
На підставі ст. 317 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.
На підставі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 122, 133 Сімейного кодексу України, та керуючись ст. ст. 4, 76, 77, 79, 81, 247, 263, 315, 317, 319 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Слепкань Дар`я Ігорівна, про встановлення факту народження, заінтересована особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України – задовольнити.
Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Керч, АР Крим, Україна, дитини чоловічої статі – ОСОБА_3 від батьків: громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Керч, АР Крим, Україна, тагромадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Керч, АР Крим, Україна (РНОКПП НОМЕР_4 ).
У порядку ч. 4 ст. 317 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Копію рішення невідкладно надіслати до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, для державної реєстрації народження особи.
Повний текст рішення складений 19.08.2026 року.

Суддя О.О. Соловйова