Справа № 344/5364/26 
Провадження № 33/4808/501/26 
Категорія  ст. 122-4 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П. 
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю. ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (Апелянт) на постанову Івано-Франківського міського суду від 14.05.2026.
в с т а н о в и в :
1. Зміст постанови суду першої інстанції.
1.1. Суд визнав Апелянта винним за ст. 122-4 КУпАП, піддав штрафу 3400 грн.
1.2. 14.03.2026 о 12:06 год в м. Івано-Франківську по вул. Кисілевської, 31, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz В 180» (н.з. НОМЕР_1 ) та будучи причетним до ДТП, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР.
2. Вимоги апеляційної скарги.
Апелянт просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови. Оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В причинах пропуску строку вказує, що копію оскарженої постанови отримав 20.05.2026 й одразу 21.05.2026 подав апеляційну скаргу через систему «Електронний суд». Однак, внаслідок своєї неуважності допустив помилку в номері справи, що призвело до помилкового долучення вищевказаної апеляційної скарги до іншої справи. Зазначає, що 16.06.2026 після виявлення допущеної помилки Апелянт направив клопотання про поновлення строку вже за правильним номером справи, а 06.07.2026 подав апеляційну скаргу. З цих підстав просить визнати причини пропуску строку поважними й поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови.
3. Мотиви суду апеляційної інстанції.
3.1. Правова визначеність лежить в основі верховенства права як засади судочинства (ст. 129 Конституції) і вимагає поваги до остаточного рішення суду.
Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля повторного нового розгляду за тими ж обставинами.
Через призму цих правоположень і належить вирішувати питання поновлення строку на апеляційне оскарження у даній справі.
3.2. У справах про адміністративне правопорушення судове рішення може бути оскаржене протягом 10 днів із дня його винесення (ч. 2 ст. 294 КУпАП).
Оскаржене рішення проголошене 14.05.2026, строк на його оскарження сплив 24.05.2026, а оскільки це вихідний день, то строк оскарження тривав до 25.05.2026 включно.
Апеляційна скарга подана 06.07.2026 – пропуск строку 42 дні.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09.07.2026 ОСОБА_1 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 14.05.2026, апеляційну скаргу з додатками повернуто апелянту (а.с. 30-31).
28.07.2026 ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на постанову Івано-Франківського міського суду від 14.05.2026, клопотав про поновлення строку.
3.3. Причини пропущення строку повинні бути вагомими та непереборними.
Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.
Апелянт вказав, що внаслідок своєї неуважності допустив помилку в номері справи, що призвело до помилкового долучення вищевказаної апеляційної скарги до іншої справи, а 06.07.2026 подав апеляційну скаргу вже за правильним номером справи.
Ці доводи не можуть бути прийняті з огляду на таке.
Перше. Помилкове зазначення Апелянтом номеру справи та направлення апеляційної скарги до іншого провадження є наслідком його власної неуважності.
Допущена помилка має виключно суб`єктивний характер, повністю залежала від самого Апелянта і не може вважатися об`єктивною чи непереборною обставиною, що перешкоджала реалізації права на оскарження у встановлений законом строк.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на подальшу процесуальну поведінку Апелянта. Як зазначає сам Апелянт, клопотання про поновлення строку за правильним номером справи він подав 16.06.2026, однак саму апеляційну скаргу направив до суду лише 06.07.2026. Такий тривалий розрив у часі свідчить про відсутність належної процесуальної обачності та зацікавленості у якнайшвидшому виправленні власних недоліків.
Друге. Відповідно до практики ЄСПЛ (справа «Пономарьов проти України» та «Устименко проти України») право на справедливий розгляд судом не є абсолютним. Поновлення пропущеного строку можливе лише за наявності дійсно поважних та об`єктивних причин, а безпідставне поновлення порушує принцип правової визначеності.
Оскільки допущена Апелянтом помилка при поданні скарги є наслідком його власної неуважності, а подальші дії не свідчать про розумну процесуальну поведінку, наведені у клопотанні обставини не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.
Об`єктивних вагомих і непереборних обставин для пропущення строку на апеляційне оскарження не наведено.
4. Висновки.
Поновлення строку за цих обставин не відповідатиме принципам юридичної визначеності й остаточності судового рішення, яке обов`язкове до виконання всіма.
Тому в задоволенні клопотання про поновлення строку належить відмовити і повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту згідно з приписами ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Це не є перешкодою для повторного звернення з наведенням поважних причин, які перешкодили своєчасному оскарженню рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 14.05.2026.
Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту ОСОБА_1 .
Постанова не оскаржується.

Суддя А.Ю. Малєєв