СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Харків Справа №917/2025/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича (вх.№260П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2026 року у справі №917/2025/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», м. Київ,
до фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича, с. Наталівка, Хорольський район, Полтавська область,
про стягнення 69900,00 грн заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області через систему Електронний суд 31.10.2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича про стягнення заборгованості у розмірі 69900,00 грн за договором №513633-КС-001 про надання кредиту від 22.10.2024 року, з яких: 30000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 33900,00 грн - сума прострочених платежів по процентам, 6000,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом і комісії по договору №513633-КС-001 про надання кредиту від 22.10.2024 року.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.01.2026 року у справі №917/2025/25 (повне рішення складено 23.01.2026 року, суддя Тимощенко О.М.) позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за договором №513633-КС-001 про надання кредиту від 22.10.2024 року в сумі 69900,00 грн, в тому числі прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 30000,00 грн; прострочених платежів по процентах в сумі 33900,00 грн; прострочених платежів за комісією в сумі 6000,00 грн, а також 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.
Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:
- рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2025 року у справі №917/2025/25 скасувати;
- прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 43500,00 грн, з яких 30000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 7500,00 грн - сума прострочених платежів по процентам, 6000,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, слід зменшити розмір відсотків до розміру, що складатиме 25% від суми заборгованості за тілом кредиту (основою сумою боргу 30000*25% = 7500 грн). Вважає, що такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.
Заявник апеляційної скарги також зазначає, що нараховані відсотки, штрафи/пені мають бути списані в період з 09.05.2025 року по теперішній час на підставі Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зважаючи на те, що відповідач є діючим військовослужбовцем, що підтверджується належними документами. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2026 року апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2026 року у справі №917/2025/25 залишено без руху з підстави невиконання скаржником п.2, п.3 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, а саме не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору; не надано доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. Крім того судом зазначено, що апеляційну скаргу надано до суду після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала порушує питання про поновлення цього строку, однак підстави вказані нею у заяві є неповажними.
До Східного апеляційного господарського суду 08.06.2026 року від апелянта надійшла заява (вх.№6353) про усунення недоліків.
Разом з тим, враховуючи, що апелянтом не було усунуто всі недоліки, що зумовили залишення його апеляційної скарги без руху (не в повному обсязі сплачено судовий збір та не надано доказів надсилання апеляційної скарги іншій стороні у справі), ухвалою суду від 11.06.2026 року продовжено строк на усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2026 року у справі №917/2025/25, а саме - протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.
Вказана ухвала була направлена апелянту до електронного кабінету користувача у підсистемі Електронний суд та доставлена йому та його представнику (адвокату) 11.06.2026 року.
16.06.2026 року від апелянта надійшла заява про усунення недоліків у справі (вх.№6676), в якій повідомлено, що усунуто недоліки, а саме додано копію платіжної інструкції у підтвердження доплати судового збору за подання апеляційної скарги; копію опису вкладення у цінний лист у підтвердження направлення копії скарги позивачу.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2026 року поновлено фізичній особі-підприємцю Сененко О.А. строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2026 року у справі №917/2025/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача - фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2026 року у справі №917/2025/25. Позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст.42 цього Кодексу. Встановлено, що учасники справи мають право до 13.07.2026 року подати до апеляційного господарського суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі з відповідним мотивуванням їх подання. Попереджено сторони, що апеляційна скарга підлягає розгляду за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом). Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/2025/25.
Вказана ухвала суду від 22.06.2026 року була направлена учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена їм 23.06.2026 року.
03.07.2026 року матеріали справи №917/2025/25 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
08.07.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сененко Олександра Анатолійовича без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2026 року в даній справі - без змін.
31.07.2026 року від фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича надійшли письмові пояснення, в яких відповідач просить врахувати їх при розгляді справи; скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2025 року у справі №917/2025/25; позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича про стягнення заборгованості задовольнити частково у розмірі 43500,00 грн, з яких 30000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 7500,00 грн - сума прострочених платежів по процентам, 6000,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.
04.08.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що апеляційна скарга боржника є необґрунтованою та не може бути задоволена судом.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
22.10.2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направлено фізичній особі-підприємцю Сененко Олександру Анатолійовичу, пропозицію (оферту) укласти договір №513633-КС-001 про надання кредиту. 
22.10.2024 року фізична особа-підприємець Сененко Олександр Анатолійович, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договір №513633-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
ТОВ «Бізнес Позика» направлено фізичній особі-підприємцю Сененко Олександру Анатолійовичу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2970, на номер телефону НОМЕР_2 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий відповідачем було введено/відправлено.
22.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (кредитодавець) та фізичною особою-підприємцем Сененко Олександр Анатолійович (позичальник) укладено договір №513633-КС-001 про надання кредиту (надалі - договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору, кредит - грошові кошти, що надаються позичальнику за цим договором для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом (п. 1.7. договору); проценти за користування кредитом - грошові кошти, які відповідно до договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю в якості однієї (другої) з двох складових оплати за надання та за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється за процентними ставками, що визначені у договорі (п. 1.11. договору).
Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 30000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ «Бізнес Позика».
Згідно з умовами п. 2.4. договору кредиту сторони визначили, що стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Пунктом 2.5. договору визначено, що комісія за видачу кредиту - 6000,00 грн.
Загальний розмір наданого кредиту 30000,00 грн (п.2.6. договору).
Відповідно до п.2.7 договору строк дії договору до 11.02.2025 року.
Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 60681,84 грн (п.2.8. договору).
Пунктом п.2.11. договору визначено, що дата видачі кредиту 22.10.2024 року.
Дата повернення кредиту - 11.02.2025 року (п.2.11. договору).
Мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом (п. 2.13 договору).
Порядок та умови надання кредиту визначено у розділі 4 зазначеного договору. 
Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений розділі 12 договору (п.4.1 договору).
Пунктом 4.2. договору у разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого Графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого Графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором.
Відповідно до п. 4.2.2. договору сторони на момент укладення договору встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка:
1 платіж - дата 05.11.2024 року, залишок по основній сумі кредиту - 30000,00 грн, проценти за користування кредитом (1) - 4500,00 грн, частковий платіж основної суми (2) - відсутній, комісія за надання кредиту (3) - 3100,00 грн, загальний платіж (1+2+3) - 7600,00 грн;
2 платіж - дата 19.11.2024 року, залишок по основній сумі кредиту -30000,00 грн, проценти за користування кредитом (1) - 4200,00 грн, частковий платіж основної суми (2) - 500,00 грн, комісія за надання кредиту (3) - 2900,00 грн, загальний платіж (1+2+3) - 7600,00 грн;
3 платіж - дата 03.12.2024 року, залишок по основній сумі кредиту - 29500,00 грн, проценти за користування кредитом (1) - 4130,00 грн, частковий платіж основної суми (2) - 3470,00 грн, комісія за надання кредиту (3) - відсутня, загальний платіж (1+2+3) - 7600,00 грн;
4 платіж - дата 17.12.2024 року, залишок по основній сумі кредиту - 26030,00 грн, проценти за користування кредитом (1) - 3644,20 грн, частковий платіж основної суми (2) - 3955,80 грн, комісія за надання кредиту (3) - відсутня, загальний платіж (1+2+3) - 7600,00 грн; 
5 платіж - дата 31.12.2024 року, залишок по основній сумі кредиту - 22074,20 грн, проценти за користування кредитом (1) - 3090,36 грн, частковий платіж основної суми (2) - 4509,64 грн, комісія за надання кредиту (3) - відсутня, загальний платіж (1+2+3) - 7600,00 грн;
6 платіж - дата 14.01.2025 року, залишок по основній сумі кредиту - 17564,56 грн, проценти за користування кредитом (1) - 2459,10 грн, частковий платіж основної суми (2) - 5140,90 грн, комісія за надання кредиту (3) - відсутня, загальний платіж (1+2+3) - 7600,00 грн;
7 платіж- дата 28.01.2025 року, залишок по основній сумі кредиту - 12423,66 грн, проценти за користування кредитом (1) - 1739,36 грн, частковий платіж основної суми (2) - 5860,64 грн, комісія за надання кредиту (3) - відсутня, загальний платіж (1+2+3) - 7600,00 грн;
8 платіж - дата 11.02.2025 року, залишок по основній сумі кредиту - 6563,02 грн, проценти за користування кредитом (1) - 918,82 грн, частковий платіж основної суми (2) - 6563,02 грн, комісія за надання кредиту (3) - відсутня, загальний платіж (1+2+3) - 7481,84 грн.
Відповідно до п. 4.2.4. договору у разі не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, зокрема враховуючи те, що у такому разі умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, надалі не застосовуються, водночас, проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів. сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника.
Пунктом 11.1. договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної в п. 2.7. договору (окрім п. 11.2.6. договору, який діє протягом передбаченого у зазначеному пункті строку).
Так, у розділі 12 «Реквізити та підписи сторін» договору з боку кредитодавця підписувачем зазначено Гайворонську М.М. тип підпису: кваліфікований електронний підпис, посада підписувача: директор, дата: 22.10.2024 року16:57:29 год, а з боку позичальника - ФОП Сененка Олександра Анатолійовича, зазначено, що підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2970, номер телефону: НОМЕР_2 .
Як свідчать матеріали справи, та не спростовано відповідачем, ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало - надало позичальнику грошові кошти в розмірі 30000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_3 (вказану при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується поданими доказами, зокрема, підтвердженням та довідками Акціонерного товариства «Універсал банк» про рух коштів на рахунку відповідача.
Матеріали справи містять візуальну форму послідовності дій клієнта, складену позивачем, в якій зазначено таку послідовність дій клієнта та товариства: 22.10.2024 року 16:05:41 вхід в особистий кабінет клієнт використовуючи номер телефону ідентифікувався в ІТС та зайшов в особистий кабінет (виконавець клієнт); 22.10.2024 року 16:05:41 отримання інформації про статус клієнта перевірка теперішнього статусу клієнта (виконавець товариство); 22.10.2024 року 16:57:11 передача інформації обраних клієнтом умов кредиту клієнт надає всю необхідну інформацію для формування товариством належної пропозиції клієнту (виконавець клієнт); 22.10.2024 року 16:57:15 формування шаблону оферти товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови договору (виконавець товариство); 22.10.2024 року 16:57:12 запит на формування одноразового ідентифікатора для підписання договору відправлення в смс-повідомленні на номер телефону клієнта одноразового ідентифікатора UA-2970 (виконавець товариство); 22.10.2024 року 16:57:14 запит на відправку шаблону акцепту клієнт ознайомився з офертою товариства та приймає її умови (виконавець клієнт); 22.10.2024 року 16:57:50 підписання договору клієнтом акцептування клієнтом умов оферти, шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-2970 (дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, та надсилаються іншій стороні цього договору) (виконавець клієнт); 22.10.2024 року 16:57:30 підписання договору товариством підписання договору кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи товариства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (виконавець товариство); 22.10.2024 року 16:57:53 формування інформаційного повідомлення про успішне підписання договору після укладення договору, товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа (виконавець товариство); 22.10.2024 року 16:57:55 відправка документів на електронну пошту договір, додатки до нього та правила кредитування відправлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником (виконавець товариство); 22.10.2024 року 16:57:58 відображення документів у особистому кабінеті розміщення в особистому кабінеті клієнта підписаного договору та додатків до нього, правил кредитування в цілодобовому онлайн доступі (виконавець товариство).
За твердженням позивача, відповідач не повернув кошти, надані згідно з договором №513633-КС-001 про надання кредиту в розмірі 69900,00 грн, що складається з: прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 30000,00 грн; прострочених платежів по процентах в сумі 33900,00 грн; прострочених платежів за комісією в сумі 6000,00 грн, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 30000 грн суми кредиту, прострочених платежів по процентах в сумі 33900,00 грн та прострочених платежів за комісією в сумі 6000,00 грн є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Частинами першою та другою статі 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки).
Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).
За змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм § 2 глави 71 ЦК України.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України).
За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики
За приписами частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, заперечуючи правомірність нарахування прострочених платежів по процентах в сумі 33900,00 грн, відповідач не заперечує проти стягнення заборгованості прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 30000,00 грн та прострочених платежів за комісією в сумі 6000,00 грн, а отже визнає існування кредитних правовідносин з позивачем, зокрема, розмір і порядок нарахування таких процентів, які визначені безпосередньо умовами самого договору №513633-КС-001 від 22.10.2024 року. 
Колегія суддів звертає увагу, що згідно з пунктом 11.4.3. договору позичальник підтвердив, що він ознайомлений з договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням.
Так, у пункті 2.4. договору сторони погодили, що стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована та є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. 
Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитом у період з 22.10.2024 року по 11.02.2025 року. 
Колегія суддів зауважує, що враховуючи встановлену ст. 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності договору, апеляційний господарський суд вважає її належною у розумінні ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених такими правовідносинами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
Отже, відповідач, керуючись принципом свободи договору взяв на себе відповідне зобов`язання щодо повернення кредиту в строк до 11.02.2025 року, сплати процентів за наданий йому кредит, що складається з комісії за надання кредиту та стандартної процентної ставки в день та враховуючи відсутність підстав щодо невиконання даного обов`язку (розірвання договору за взаємною домовленістю сторін; розірвання договору в судовому порядку; відмови від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду), дане зобов`язання є обов`язковим до виконання відповідачем.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 вказала, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом кошти (проценти) припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України.
Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідно до пунктів кредитного договору позивач обґрунтовано нараховував проценти за користування кредитом у розмірі 33900,00 грн в межах строку дії договору та в межах погодженого сторонами строку користування кредитними коштами - до 11.02.2025 року, що відображено у розрахунку заборгованості.
Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що відповідач не надав контррозрахунку проти заявлених до стягнення з нього процентів за користування кредитом.
Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на Закон України «Про споживче кредитування» та щодо його статусу військовослужбовця при обґрунтуванні підстав для списання відсотків, штрафу/пені в період з 09.05.2025 року по теперішній час.
Так, самим договором (п. 2.13 договору) прямо визначено, що кредит не є споживчим, а надається для цілей підприємницької, господарської діяльності, у зв`язку з чим застосування до спірних правовідносин законодавства про споживче кредитування, розрахованого на захист фізичної особи як економічно слабшої сторони споживчих правовідносин, є необґрунтованим. 
Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 1 цього Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Отже, спірні правовідносини не підпадають під регулювання Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відтак і підстави для звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, відсутні. Крім того, статус військовослужбовця отримано відповідачем вже після спливу строку дії договору. 
Посилання скаржника на те, що заборгованість, яку просить стягнути позивач перевищує суму боргу по тілу кредиту по договору, оцінюються колегією суддів критично, оскільки відповідач добровільно погодився на запропоновані йому умови кредитування.
Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача на несправедливість умов договору щодо розміру процентів.
Так, із візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що фізична особа-підприємець Сененко О.А. ознайомився з офертою та прийняв її умови, акцептував умови оферти шляхом надсилання позивачу акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-2970. Після укладання договору, позивач направив клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Договір та Правила кредитування направлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником.
Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належним та допустимим доказом підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Доказів звернення відповідача до укладення кредитного договору до ТОВ «Бізнес Позика» із заявою про надання роз`яснень з незрозумілих умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, матеріали справи не містять.
За змістом статей 6, 626, 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Відтак, відповідач знав (повинен був знати) умови підписаного договору та його Правила, і в разі незгоди із зазначенням його в якості сторони договору як фізичної особи-підприємця міг відмовитися від його підписання, висловити свої заперечення, не користуватися наданими коштами. Однак, відповідачем не надано таких доказів суду.
Враховуючи положення законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини з позивачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим, натомість, відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором.
Судом не встановлено підстав вважати текст договору незрозумілим та/або таким, що вводить в оману позичальника, зокрема, в частині визначення розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитом.
Посилання апелянта на зменшення розміру до 25%, не є застосовним до спірних сум, оскільки позивачем нараховано та заявлено до стягнення виключно проценти за користування кредитом відповідно до статті 1048 ЦК України - плату за користування чужими коштами, а не неустойку, штраф, пеню чи проценти річних за статтею 625 ЦК України як міру відповідальності за порушення зобов`язання. Ці два інститути мають відмінну правову природу, а тому обмеження, встановлене для компенсаційних платежів, незастосовне до звичайної плати за користування кредитом, погодженої сторонами на засадах свободи договору (стаття 627 ЦК України).
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є внутрішньо суперечливими (визнання заборгованості та умов за договором та одночасне заперечення нарахувань процентів, яки визначені безпосередньо умовами самого договору), ґрунтуються на помилковому застосуванні законодавства про споживче кредитування до неcпоживчого кредиту та на неправильному ототожненні плати за користування кредитом з компенсацією за порушення зобов`язання, а тому не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2026 року у справі №917/2025/25 - без змін.
З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сененка Олександра Анатолійовича залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 23.01.2026 року у справі №917/2025/25залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов 

Суддя О.І. Склярук