Справа № 761/49141/18
Провадження № 2-а/761/14/2021

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді - Фролової І.В., 
секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,
за участю:
представника позивача - Сущенка С.М.,
третьої особи - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом  ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання відшкодувати шкоду,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання відшкодувати шкоду.
У позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:
1) Визнати протиправними виконавчі дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 34967593, адреса, індекс 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, N? 110, вчинені в межах виконавчого провадження № НОМЕР_9 з примусового виконання виконавчого листа №2-1005/11 від 05.11.2012 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 246 536,14 грн. за кредитним договором N?07-296/06-А від 13.07.06 р., а саме: протиправні дії та бездіяльність з арешту і вилучення 05.06.2014 р. предмету застави (за договором застави реєстровий N?Д-1269 15.11.2018 р. - автомобіля марки SUBARU FORESTER, кузов N? НОМЕР_1 , державний N? НОМЕР_2 ) та передачу арештованого майна ПП «Нива-В.I.» на зберігання без прийняття та надсилання сторонам виконавчого провадження відповідних постанов державного виконавця, приховування від стягувача та боржника вчинених виконавчих дій щодо стягнення предмету застави; вилучення 18.07.2014 р. предмету застави у ПП «Нива-В.I.» - зберігача майна та фіктивна передача вилученого автомобіля на відповідальне зберігання та для його подальшої реалізації неналежній невстановленій особі без отримання попередньої згоди заставодержателя на отримання предмету застави та без встановлення дійсності копій довіреностей невстановленій особі та її повноважень щодо отримання заставного майна невстановленою особою; приховування від заставодержателя та боржника вчинених виконавчих дій; протиправно прийняття постанови про "повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України»» після вчинення Відповідачем 18.07.2014 р. виконавчих дій з передачі майна боржника Стягувачу; зміна постанови від 23.12.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 - шляхом змій застави для її винесення на п.9 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та неповернення боржникові предмету застави після прийняття 23.12.2014 р. постанови про «повернення виконавчого документа стягувачу; ухилення від розшуку втраченого предмету застави, як такі, що спричинили втрату предмету застави та завдання тим самим майнової шкоди стягувачеві - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); протиправне винесення чергового виконавчого провадження під N? НОМЕР_11 з метою повторного примусового виконання того ж самого виконавчого листа N?2-1005/11 від 05.11.2012 р. для примусового стягнення з боржника, ОСОБА_2 , боргу у сумі 246 536,14 грн. ри перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором N?07-296/06-4 від 13.07.2006 р.
2) Встановити розмір майнової шкоди та збитків, Шевченківським відділом державної виконавчої служби у завданих Відповідачем Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 34967593, стягувачеві - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) внаслідок втрати ним під час виконавчих дій в межах виконавчого провадження НОМЕР_10 предмету застави за договором застави реєстровий N?Д-1269 15.11.2018 року за кредитним договором N? 07-296/06-А від 13.07.06 р. - автомобіля марки SUBARU FORESTER, кузов НОМЕР_1 , державний N? НОМЕР_4 , 2006 року випуску, у розмірі 563 317,36 грн. (п?ятсот шістдесят три тисячі триста сімнадцять) гривень 35 коп., в т.ч; оціночної вартості автомобіля у сумі 140 922,99 грн. (сто сорок тисяч дев?ятсот двадцять дві) гривні 99 коп., еквівалент 17 603,80 доларів США) станом на 05.08.2013 року на підставі висновку автотоварознавчої експертизи N? 29723/19-54 від 28.01.2020 р. в розмірі ринкової вартості як у національній валюті України так і у перерахунку по курсу НБУ в доларах США; збитків, завданих протиправними та незаконними діями Відповідача за період з 05.08.2013 по 31.05.2021 р.: 3% річних - у розмірі 95 100,13 грн., інфляційних нарахувань - в сумі 264 626,61 грн. (розрахованих на підставі сукупного показника індексів інфляції у розмірі 2,8778100412 за розрахунковий період); пені - у розмірі 20 390,73 грн., обмеженій періодом 6 місяців, а також штрафних санкцій внаслідок протиправних дій Відповідача - у розмірі 42 276,90 грн., нарахованих у розмірі 30 % від суми експертної оцінки.
3) Встановити розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 внаслідок порушення його прав у зв?язку з протиправною поведінкою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 34967593, у розмірі 35 000 (тридцять п?ять тисяч ) гривень 00 копійок.
4) Витрати на оплату судового збору покласти на Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 34967593.
Позовні вимоги мотивує тим, що 18 липня 2014 року в межах виконавчого провадження НОМЕР_12 винесено постанову наступного змісту: «У відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-1005/11 від 05.11.2012 Шевченківського р/с м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 246 536, 14 грн.
Згідно Акту опису та арешту майна від 05.08.2013 р. транспортний засіб марки SUBARU FORESTER, № кузова НОМЕР_5 , державний N? НОМЕР_4 ., що належить на праві власності ОСОБА_2 , та переданий на відповідальне зберігання представнику ПП "Нива-В.Ш." ОСОБА_6, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Для подальшої реалізації арештованого рухомого майна, виникла необхідність у передачі автомобіля марки SUBARU FORESTER, N? кузова НОМЕР_5 , НОМЕР_4 . представнику за дорученням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4.
Постановлено.
1. Вилучити з відповідального зберігання у представника П "Нива - В.П." ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки SUBARU FORESTER, № кузова НОМЕР_6 , НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 та передати на відповідальне зберігання представнику за дорученням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4.
2. Попередити зберігача майна про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну переданого на відповідальне зберігання майна.
3. Постанова може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства у 10-денний строк з моменту її одержання.». 
23 грудня 2024 року старшим державний виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
26 липня 2017 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Байрамовим Талятом Рафатовичем на підставі звернення стягувача було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1005/11 від 05.11.2012 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року адміністративний позов залишено без руху.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
30 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві зазначає, що позивачем не надано документального підтвердження обставин завдання йому моральної шкоди, а стягнення відповідних коштів здійснюється Державною казначейською службою України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року у справі зупинено провадження у зв`язку із призначенням експертизи.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року у справі поновлено провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті.
Як вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2013 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Стельмахом О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_12 з примусового виконання виконавчого листа №2-1005/11 від 05 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у сумі 245 536, 14 грн.
18 липня 2014 року в межах виконавчого провадження НОМЕР_12 винесено постанову наступного змісту: «У відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-1005/11 від 05.11.2012 Шевченківського р/с м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 246 536, 14 грн.
Згідно Акту опису та арешту майна від 05.08.2013 р. транспортний засіб марки SUBARU FORESTER, № кузова НОМЕР_5 , державний N? НОМЕР_4 ., що належить на праві власності ОСОБА_2 , та переданий на відповідальне зберігання представнику ПП "Нива-В.Ш." ОСОБА_6, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Для подальшої реалізації арештованого рухомого майна, виникла необхідність у передачі автомобіля марки SUBARU FORESTER, N? кузова НОМЕР_5 , НОМЕР_4 . представнику за дорученням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4.
Постановлено.
1. Вилучити з відповідального зберігання у представника П "Нива - В.П." ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки SUBARU FORESTER, № кузова НОМЕР_6 , НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 та передати на відповідальне зберігання представнику за дорученням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4.
2. Попередити зберігача майна про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну переданого на відповідальне зберігання майна.
3. Постанова може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства у 10-денний строк з моменту її одержання.». 
23 грудня 2024 року старшим державний виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
26 липня 2017 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Байрамовим Талятом Рафатовичем на підставі звернення стягувача було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1005/11 від 05.11.2012 року.
Щодо вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови від 18.07.2014 р. суд зазначає наступне.
18.07.2014 р. з наступними змінами, винесену у межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_10 на виконання виконавчого листа N?2-1005/11 від 05.11.2012 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва, про передачу вилученого у ОСОБА_2 належного йому на праві власності майна - транспортного засобу, автомобіля марки SUBARU FORESTER, КУЗОВ № НОМЕР_7 , державний № НОМЕР_4 , ОСОБА_4 як неналежному представникові ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі доручення за N?1-132000/8060 від 23.04.2014 р., за змістом якого вона не була уповноважена на вчинення дій щодо прийняття д відповідального зберігання та реалізації цього майна, що призвело до його втрати.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Згідно з ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Частинами 1, 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов`язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.
Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.
Наділення представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» статусом зберігача не свідчить про порушення прав боржника, оскільки право власності ОСОБА_2 на автомобіль внаслідок зміни особи зберігача не припинилося.
Повноваження Левченко Світлани Василівни як представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» були підтверджені дорученням № 1-132000/8060 від 23.04.2014 р. Матеріали справи не містять доказів того, що вказане доручення на момент вчинення виконавчої дії було скасоване, відкликане або визнане недійсним у встановленому законодавством порядку. 
З огляду на те, що постанова від 18.07.2014 р. з наступними змінами, винесена у межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_12 на виконання виконавчого листа №2-1005/11 від 05.11.2012 р. про передачу вилученого у ОСОБА_2 належного йому на праві власності майна - транспортного засобу, автомобіля марки SUBARU FORESTER, КУЗОВ № НОМЕР_7 , державний № НОМЕР_4 , ОСОБА_4 як неналежному представникові ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі доручення за N?1-132000/8060 від 23.04.2014 р., винесена у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а відтак підстави для її скасування відсутні.
Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у період з 10.10.2017 року по березень 2019 року суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання органами внутрішніх справ.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що винесення постанови про розшук автомобіля є обов`язком державного виконавця, реалізація якого пов`язана із виникненням об`єктивної передумови - встановленням у межах конкретного виконавчого провадження обґрунтованої необхідності вжиття таких заходів для забезпечення примусового виконання рішення.
Позивач обґрунтовує вимогу тим, що у період з 10.10.2017 року по березень 2019 року посадовими особами Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві не вчинялися дії щодо розшуку транспортного засобу марки SUBARU FORESTER, КУЗОВ № НОМЕР_7 , державний № НОМЕР_4 , та не виносилася відповідна постанова.
Водночас позивачем позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у державного виконавця в період з 10.10.2017 року по березень 2019 року відомостей, які б об`єктивно свідчили про необхідність оголошення транспортного засобу в розшук на підставі статті 41 Закону України «Про виконавче провадження». 
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази існування передумов, з якими Закон України «Про виконавче провадження» пов`язує виникнення у виконавця обов`язку щодо винесення постанови про розшук, підстави для визнання бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у період з 10.10.2017 року по березень 2019 року протиправною відсутні. 
Щодо вимоги про визнання незаконною бездіяльності внаслідок ненаправлення копій постанов суд зазначає наступне.
Позивач в обґрунтування вимоги зазначає про ненаправлення на його адресу копій постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 362890 та ВП № НОМЕР_11 та вчинених в їх межах дій.
Згідно зі статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.
За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.
Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.
Належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.
При цьому суд зауважує, що стаття 31 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Обґрунтовуючи позов у цій частині, ОСОБА_2 зазначає, що посадовими особами державного органу не направлялися на його адресу копії постанов про відкриття виконавчих проваджень та постанов про вчинення інших виконавчих дій, що позбавило його можливості знати про перебіг примусового виконання рішення.
Оцінюючи зазначені доводи, суд враховує, що обов`язок державного виконавця полягає у направленні документів за адресою, яка міститься у виконавчому документі, однак стаття 31 Закону України «Про виконавче провадження» не покладає на виконавця відповідальність за неотримання адресатом листів. 
Твердження позивача про неотримання поштової кореспонденції не є безумовним доказом протиправної бездіяльності державного виконавця. Невручення листів адресату не свідчить про невиконання державною виконавчою службою Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві обов`язку щодо їх надсилання.
Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували факт належного виконання державним виконавцем обов`язку з відправки документів у спосіб, визначений статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження». 
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд зауважує, що відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.
При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. 
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди. 
Окремо суд зауважує, що статтею 176 ЦК України закріплені засади розмежування відповідальності за зобов?язаннями держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад та створених ними юридичних осіб.
Згідно з частиною 2 статті 176 ЦК України, юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов?язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад.
Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність у діях чи бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ознак протиправності. Суд дійшов висновку про необгрунтованість позовної вимоги, в якій позивач просить: «Визнати протиправними виконавчі дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 34967593, адреса, індекс 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, N? 110, вчинені в межах виконавчого провадження № НОМЕР_9 з примусового виконання виконавчого листа №2-1005/11 від 05.11.2012 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 246 536,14 грн. за кредитним договором N?07-296/06-А від 13.07.06 р., а саме: протиправні дії та бездіяльність з арешту і вилучення 05.06.2014 р. предмету застави (за договором застави реєстровий N?Д-1269 15.11.2018 р. - автомобіля марки SUBARU FORESTER, кузов N? НОМЕР_1 , державний N? НОМЕР_2 ) та передачу арештованого майна ПП «Нива-В.I.» на зберігання без прийняття та надсилання сторонам виконавчого провадження відповідних постанов державного виконавця, приховування від стягувача та боржника вчинених виконавчих дій щодо стягнення предмету застави; вилучення 18.07.2014 р. предмету застави у ПП «Нива-В.I.» - зберігача майна та фіктивна передача вилученого автомобіля на відповідальне зберігання та для його подальшої реалізації неналежній невстановленій особі без отримання попередньої згоди заставодержателя на отримання предмету застави та без встановлення дійсності копій довіреностей невстановленій особі та її повноважень щодо отримання заставного майна невстановленою особою; приховування від заставодержателя та боржника вчинених виконавчих дій; протиправно прийняття постанови про "повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України»» після вчинення Відповідачем 18.07.2014 р. виконавчих дій з передачі майна боржника Стягувачу; зміна постанови від 23.12.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 - шляхом змій застави для її винесення на п.9 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та неповернення боржникові предмету застави після прийняття 23.12.2014 р. постанови про «повернення виконавчого документа стягувачу; ухилення від розшуку втраченого предмету застави, як такі, що спричинили втрату предмету застави та завдання тим самим майнової шкоди стягувачеві - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); протиправне винесення чергового виконавчого провадження під N? НОМЕР_11 з метою повторного примусового виконання того ж самого виконавчого листа N?2-1005/11 від 05.11.2012 р. для примусового стягнення з боржника, ОСОБА_2 , боргу у сумі 246 536,14 грн. перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором N?07-296/06-4 від 13.07.2006 р.», а оскільки позовна вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимог про визнання дій та бездіяльності відповідача протиправними, відсутність встановленого факту неправомірної поведінки посадових осіб державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві виключає можливість застосування до відповідача заходів цивільно-правової відповідальності.
Окремо суд зауважує, що посилання у позовній заяві на факт тривалого неперебування автомобіля у володінні позивача не є самостійною правовою підставою для стягнення моральної шкоди з органу державної виконавчої служби.
З огляду на відсутність доказів протиправної поведінки відповідача, самого факту заподіяння шкоди та причинно-наслідкового зв`язку, правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Виходячи з вищевикладеного вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 35 000,00 грн. не підлягає задоволенню.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
У зв`язку з чим, судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.
Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду.
Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені доводи з приводу заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_5 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Керуючись ст. 2, 48, 77, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання відшкодувати шкоду - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників справи:
ОСОБА_2 , адреса проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , 
Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, адреса місцезнаходження - 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.110, код ЄДРПОУ 34967593.
ОСОБА_1 , адреса проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Повний текст рішення виготовлений 24 вересня 2021 року.

Суддя: