Справа № 175/17617/25
Провадження № 3/175/8093/25

ПОСТАНОВА
іменем України 
24 серпня 2026 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Шаповалова І.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2025 року о 22 годині 45 хвилин по вул. П. Гайдамаки, біля буд. 18 у м.Краматорськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ISUZU» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку газоаналізатора Драгер у водія ОСОБА_1 виявлено 1,90 % алкоголю. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України за що відповідальність передбачена за ст. 130 КУпАП. 
Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 до суду не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про поважність причин неприбуття до суду не надходило.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Гасанов Р.Ш. подав клопотання про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходить наступних висновків.
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений положенням ст. 266 КУпАП.
Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №453145 від 14 вересня 2025 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом працівника поліції від 13 вересня 2025 року; висновком газоаналізатора Драгер №6820 та актом огляду на стан сп`яніння, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено 1,90% алкоголю; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції та іншими матеріалами у їх сукупності. 
Суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1 – адвоката Гасанова Р.Ш., що фіксація правопорушення здійснювалась не безперервно, оскільки, в даному випадку, не є вирішальним фактором для визнання їх неналежними та недопустимими доказами і встановлення відсутності вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки не спростовує висновків суду, отриманих при дослідженні інших письмових доказів. 
Крім того, суд критично оцінює доводи захисника про те, що на відеозаписі не вбачається факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , як такі, що не спростовують встановлених судом обставин кримінального правопорушення. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується сукупністю інших досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, є належними, допустимими та у своїй сукупності достатніми для висновку про доведеність зазначених обставин.
Відсутність на окремому відеозаписі чіткого та безпосереднього відображення моменту керування транспортним засобом сама по собі не свідчить про відсутність такого факту та не нівелює доказового значення інших доказів, якими підтверджується, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у відповідний час та перебував при цьому у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, наведені стороною захисту доводи ґрунтуються на вибірковій оцінці окремого доказу, без урахування його взаємозв`язку з усією сукупністю доказів у кримінальному провадженні, а тому суд їх відхиляє.
Разом з тим, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом у справі та не має наперед встановленої доказової сили. Відповідно до ст. 251 КУпАП, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановлюється на підставі сукупності належних, допустимих і достовірних доказів, які були безпосередньо досліджені судом.
Досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності є взаємоузгодженими, логічними та достатніми для висновку про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підтверджують її вину у вчиненні зазначеного правопорушення.
Оцінюючи доводи сторони захисту, суд виходить із того, що суд не зобов`язаний надавати детальну відповідь на кожний довід, наведений стороною захисту, якщо такі доводи були предметом оцінки суду та не спростовують встановлених обставин справи. Зазначений підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з правовою позицією, викладеною у рішенні у справі «Проніна проти України», відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди надавати обґрунтування своїх рішень, однак не вимагає детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достатніми, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням встановленої процедури, про що свідчить сукупність досліджених судом доказів, підстав ставити під сумнів які немає, а тому останні доводять факт інкримінованих ОСОБА_1 протиправних дій. 
Водночас ОСОБА_1 , як повнолітня, дієздатна особа, не міг не усвідомлювати обов`язковість дотримання вимог Правил дорожнього руху, які забороняють керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Вказані Правила є обов`язковими для водія і останній, як учасник дорожнього руху, повинен бути з ними ознайомлений.
При цьому суд враховує висловлену у справі «О`Галлоран та Фанціс проти Сполученого Королівства» позицію Європейського суду з прав людини про те, що будь-яка особа, яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та керування автомобілем потенційно може завдати серйозної шкоди і ті, хто реалізували таке право, тим самим погодились нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Дії ОСОБА_1 за вказаним фактом кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.
Обставин, що та пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено. 
Виходячи з наведеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги, що умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху та оточуючих, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного адміністративного правопорушення, враховуючи особу правопорушника, а також інші обставини, що мають істотне значення, вважаю за необхідне у відношенні ОСОБА_1 застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визнавши його таким, що забезпечить мету адміністративного стягнення у вигляді належної міри відповідальності за вчинення правопорушення, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. 
Згідно ст. 40-1 КУпАП, з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130 ч. 1, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Штраф необхідно сплатити за реквізитами: Отримувач – ГУК у Дніпр-кій області/ Дн-ка обл, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37988155, Банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача – UA UA758999980313020149000004001, Код класифікації доходів бюджету - 21081300, Найменування коду класифікації доходів бюджету - Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок), який необхідно сплатити за реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача - UА908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету - 22030106. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення постанови.
Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя           І. С. Шаповалова