Справа № 456/2302/26
Провадження № 2/456/1644/2026

РІШЕННЯ
іменем України

21 липня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Яніва Н. М. ,
з участю секретаря судового засіданні Магомети А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

встановив:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.
Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 , на її користь на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі заяви до досягнення ним 23-річного віку або припинення навчання. 
Позов обґрунтовано тим, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого він сплачував аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) до виповнення сином повноліття. Втім, ІНФОРМАЦІЯ_2 сину виповнилося 18 років, але син продовжує навчання у Національному університеті Львівська політехніка» на очній денній формі здобуття освіти. Позивачка зазначає, що дитина навчається на денній формі навчання і це не дає йому змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. У зв?язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку його батько не надає, хоча має таку можливість, оскільки є військовослужбовцем в/ НОМЕР_1 , отримує заробітню плату. Позивчака стверджує, що вона одна не може забезпечити сина студента. Дитині потрібно купувати студентське приладдя, необхідну літературу, сплачувати за проїзд, відвідування факультативних занять, харчуватися, купувати одяг, тощо. Відтак, позивачка просить позовні вимоги задовольнити, зокрема стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. 
Відповідач, у запропонований строк, відзив на позовну заяву не подав, натомість у матеріалах справи міститься його заява, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.04.2026 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М.. 
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідача  ОСОБА_2 ..
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 29.04.2026 року вказану позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.206 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.
Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, однак такі у судове засідання не з`явилися та не забезпечили участь уповноважених представників.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розгляд справи по суті відбувся 21.07.2026 року.
Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку, у тому числі заяви позивачки та відповідача про розгляд справи у їх відсутності.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.
Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
В силу статей 181-182, 199-200 чинного СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення.
Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18-ти років, але є меншим 23-ох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 
Фактичні обставини справи із оцінкою відповідних доказів.
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Так, судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2017 року розірвано шлюб між сторонами.
Також встановлено, що за час перебування у шлюбі у сторін у справі народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2 , виданим 25.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, позивачка ОСОБА_1 також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним записом у її паспорті серії НОМЕР_3 .
Таким чином судом вставнолено, що син сторін ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю – позивачкою ОСОБА_1 ..
Поряд з цим, судом встановлено, що відповідно до довідки №451 від 06.04.2026 року, виданої Національним університетом «Львівська політехніка», син сторін у справі – ОСОБА_3 навчається в даному навчальному закладі на 1 курсі денного відділення інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій і закінчує навчання 30.06.2029 року.
У свою чергу, доказів незадовільного стану здоров`я відповідача ОСОБА_2 чи відсутності достатнього й стабільного заробітку і, як наслідок, можливості надавати матеріальну допомогу своєму сину, який досяг повноліття, однак ще не досяг 23 років, та продовжує навчання, матеріали цієї справи не містять.
Висновок суду.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Пленумом Верховного Суду України в п.20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, якою було роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Виконуючи вищенаведені приписи, а також з урахуванням обставин справи та положень чинного законодавства, котрі регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, враховуючи відсутність у матеріалах цієї справи належних й допустимих доказів на підтвердження низького матеріального становища відповідача ОСОБА_2 , або ж незадовільного стану його здоров`я чи непрацездатності, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 може та повинен надалі брати участь в утриманні свого сина на час його навчання до завершення такого навчання. 
Водночас судом встановлено, що син сторін у справі -  ОСОБА_3 , хоча й досяг повноліття, однак продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує подальшої матеріальної допомоги від батьків. Суд також бере до уваги, що  ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою - його матір`ю, яка здійснює за ним повсякденний догляд, забезпечує його утримання, несе витрати на навчання, харчування, проживання та інші необхідні потреби. При цьому син навчається за денною формою навчання, що об`єктивно обмежує його можливість поєднувати навчальний процес із трудовою діяльністю та самостійно забезпечувати себе коштами для існування.
Доказів, які б свідчили про втрату відповідачем працездатності, відсутність доходу або наявність інших обставин, що істотно обмежують його фінансові можливості, матеріали справи не містять.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач  ОСОБА_2 має реальну можливість виконувати обов`язок щодо матеріального утримання свого сина та, відповідно до вимог чинного законодавства України, зобов`язаний і надалі брати участь у його утриманні на період навчання - до моменту завершення такого навчання.
З огляду на викладене суд вважає, що участь відповідача в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, є обґрунтованою, справедливою та такою, що відповідає вимогам закону, а також загальним засадам сімейного права щодо рівного обов`язку батьків у забезпеченні належних умов для розвитку та навчання дитини.
Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання підлягають до часткового задоволення.
Щодо розподілу судових витрат у справі.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 1331,20 грн., слід стягнути з відповідача у дохід держави.
Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - задовольнити. 
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, на час його навчання, у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 23.04.2026 року до досягнення ним 23-річного віку або припинення навчання.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в користь держави в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. 
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя           Назар ЯНІВ