П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/4277/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач: Канигіна Т.С. 
24 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Слободонюка М.В.  Кузьмишина В.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 968240116670 від 08.01.2026;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 02.01.2026 пенсію за вислугу років згідно зі статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2023-2025 роки.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що при призначенні пенсії за вислугу років для її розрахунку відповідачем не застосовано показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2023-2025 роки.
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2026 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 968240116670 від 08.01.2026 щодо відмови у застосуванні при обчисленні призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023-2025 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 02.01.2026 із застосуванням при її обчисленні середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2023-2025 роки.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
02.01.2026 позивач звернувся з заявою до пенсійного органу за призначенням йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2023-2025 роки.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.01.2026 № 968240116670 в перерахунку (переведенні) пенсії позивачу відмовлено, оскільки позивач отримує пенсію за віком, а переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років не передбачено.
З таким рішенням відповідача позивач не погоджується та вважає його протиправними, а тому звернувся з позовом до суду.
IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 19.08.2014 отримував пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV. При цьому, призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ відбулося вперше.
Тому при обчисленні пенсії вперше за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ слід застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо застосування при призначенні пенсії за вислугу років показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки, є протиправними.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити позивачу перерахунок пенсії за вислугу років з 02.01.2026 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2023-2025 роки.
Цей висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.01.2019 у справі №577/2457/17.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, – ГУ ПФУ в Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначаючи, що суд під час винесення оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для об`єктивного вирішення справи, виніс рішення, ґрунтуючись на неправильному застосуванні норм матеріального права та на висновках, які фактично не відповідали обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги наводить, що чинним законодавством не передбачено застосування показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.
За доводами скаржника: рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.01.2026 №968240116670 відмовлено ОСОБА_1 в переході на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки позивач вже отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Судом І інстанції проігноровано, що чинним законодавством передбачено призначення пенсії за вислугу років лише за умови недосягнення віку, що дає право на пенсію за віком .
Також зазначає щодо втручання у дискреційні повноваження відповідача. 
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
VІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Таким чином, Законом № 1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.
За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постановах від 16.06.2020 у справі № 127/7522/17, від 27.11.2024 у справі № 560/11681/23, від 11.03.2025 у справі № 560/15252/23, від 26.03.2026 у справі № 560/5460/25.
Також наведені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зазначена правова позиція Верховного Суду України підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 577/2576/17.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
У даному випадку позивачу з 19.08.2014 призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV.
Позивач звернувся із заявою від 02.01.2026 про перехід на інший вид пенсії.
При цьому оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 08.01.2026 № 968240116670 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії позивачу.
В оскаржуваному рішенні наведено таке: проаналізувавши матеріали електронної пенсійної справи встановлено, що заявник отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV з 19.08.2014, отже, право на перехід на пенсію за вислугу років відсутнє.
Таким чином, пенсійним органом не здійснено переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно, не було здійснено перерахунок пенсії за вислугу років з 02.01.2026 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2023-2025 роки.
Водночас, суд першої інстанції, здійснюючи висновок, що дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо застосування при призначенні пенсії за вислугу років показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки, є протиправними, вищенаведеному не надав оцінки, не проаналізував та не встановив наявність/відсутність підстав для переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку наведеним обставинам справи, зазначає наступне.
З 01.01.1992 постановою Верховної Ради України від 06.12.1991 №1931-XII введено в дію Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01.04.1992 - в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
У статті Закону № 1788-XII визначено такі види державних пенсій, як трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. 
Згідно зі статтею 51 №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Отже, це відповідна категорія громадян, які до настання віку, що дає право на пенсію за віком, можуть звернутися із заявою про призначення пенсії за вислугою років.
Пунктом "е" частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ передбачено право на пенсію за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення за наявності спеціального стажу роботи (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019).
З 01.01.2004 набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Отже, з 01.01.2004 Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Згідно з пунктами 2-1, 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Як вищенаведено, частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Водночас, відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Порядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентовано статтею 45 Закону №1058-IV.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів зазначає, що у даному випадку позивачу призначена пенсія за віком у порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, а тому ця особа після досягнення нею пенсійного віку (позивач у даній справі 18.08.1954 року народження) не має права на перехід на пенсію за вислугою років за Законом № 1788-XII.
Таким чином, пенсійним органом правомірно не здійснено переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно, правомірно не було здійснено перерахунок пенсії за вислугу років з 02.01.2026 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2023-2025 роки.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Суд першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для захисту прав позивача.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку відповідачем відповідно до вимог статті 77 КАС України виконано обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій.
VIІІ .ВИСНОВКИ СУДУ
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий | | | Канигіна Т.С.
Судді | | | Слободонюк М.В.    Кузьмишин В.М.