Дата документу 17.06.2026 Справа № 333/9306/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 333/9306/25      Пр. № 22-ц/807/1137/26	Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Товстопятко З.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2026 року про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу у справі за позовом ОСОБА_1 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ, (надалі – КП «УНІВЕРС» ЗОР), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – КОМУНАЛЬНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (надалі – КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР), про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

 
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою (а.в.м.с. 1-4), в якій просила: - визнати незаконним і скасувати наказ № 52 о/с від 13.08.2025 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 з 15.08.2025 року у зв`язку з реорганізацією підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, - поновити ОСОБА_1 на роботі, - стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 23.07.1985 року позивача було прийнято на роботу до КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР. Наказом № 247/1 о/с від 16.09.2015 року позивача було переведено на посаду інженера охорони праці, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, копія якої додається. Наказом № 52 о/с від 13.08.2025 року було припинено трудовий договір із позивачем з підстав реорганізації КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР. Із вказаним наказом позивач ознайомлена 25.08.2025 року й постійно працювала до цієї дати у КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР у відповідності до чинного трудового законодавства. Таким чином позивач пропрацювала до 25.08.2025 року (включно), не знаючи про існування цього наказу про звільнення. Враховуючи наведене, позивач фактично пропрацювала до 25.08.2025 року включно. Відповідно до отриманого попередження про припинення трудового договору від 19.05.2025 року позивача звільнено в результаті зміни в організації виробництва і праці, що полягало у реорганізації КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР шляхом приєдання до КП «УНІВЕРС» ЗОР й більш нічого. Таким чином вважає, що її звільнення було незаконним, оскільки мотивувалось лише з підстав реорганізації роботодавця шляхом його приєднання до іншого підприємства.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Холода Р.С. (а.в.м.с. 5). Ухвалою суду першої інстанції від 03.10.2025 року (а.в.м.с. 6) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду першої інстанції від 01.12.2025 року (а.в.м.с. 19-20) визнано обов`язковою явку позивача в судове засідання, зобов`язано голову комісії з припинення КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР в строк до 12.01.2026 року надати на адресу суду такі документи: - довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 за два останні місяці роботи, що передували її звільненню, із зазначенням середньоденної заробітної плати; - розрахункові листки щодо нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за ті ж два останні місяці роботи, що передували звільненню.
Ухвалою суду першої інстанції від 23.01.2026 року (а.в.м.с. 33) визнано обов`язковою явку позивача в судове засідання.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2026 року (а.в.м.с. 33) застосовано до  ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у виді штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 998,40 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Держави в особі Державної судової адміністрації України штраф у розмірі 998,40 грн.
Роз`яснено, що грошове стягнення - штраф (як засіб процесуального примусу), має бути сплачено за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA118999980313090106000026007; Код класифікації доходів бюджету: 21081100.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  у своїй апеляційній скарзі (а.с.49-74) просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, скасувати ухвалу суду першої інстанції про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В автоматизованому порядку 27.03.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.в.м.с. 75). Ухвалою апеляційного суду від 30.03.2026 року (а.в.м.с. 76) витребувано у суду першої інстанції копії матеріалів цивільної справи, необхідних для розгляду скарги, які надійшли до апеляційного суду 10.04.2026 року (а.в.м.с. 79). Ухвалою апеляційного суду в порядку задоволення клопотання сторони апелянта поновлено йому строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13.04.2026 року (а.в.м.с. 80), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с. 81), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень; штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі; участі судді-доповідача у курсах підвищення кваліфікації (довідка – а.с. 96).
Учасники цієї справи: відповідач КП «УНІВЕРС» ЗОР (а.в.м.с. 89) та третя особа (а.в.м.с. 91) не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч.3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції апеляційним судом.
Третя особа - КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР подало апеляційному суду додаткові пояснення у цій справі (а.в.м.с. 97-99). 
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі позивач через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.в.м.с. 92-95), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника третьої особи КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР – адвоката Шостак Д.Ю.(а.в.м.с. 101), причини своєї неявки та причини неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
Навпаки, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Бізденежний С.Р. подав апеляційному суду заяву (а.в.м.с. 100), в якій просив розглядати дану справу апеляційним судом без його участі. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву представника позивача задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх представників цієї справи, які не з`явились, за присутності представника третьої особи КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР – адвоката Шостак Д.Ю. (а.в.м.с.101).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представника третьої особи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника Бізденежного С.Р. у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … 
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Судовими рішеннями є: ухвали…, постанови…(ст. 258 ч. 1 ЦПК України).
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу. 
Встановлено, що суд першої інстанції, постановляючи вищезазначену ухвалу про застосування до позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу у цій справі, керувався ст.ст. 143, 144, 148, 381 ЦПК України та виходив із такого.
У судові засідання 24.10.2025 року та 03.11.2025 року позивачка ОСОБА_1 та її представник Бізденежний С.Р. не з`явилися, від представники позивача на адресу суду надійшли заяви про проведення вказаних судових засідань без його участі, також просив розглянути його клопотання про витребування доказів. 
Ухвалою суду від 03.11.2025 року клопотання представника позивачки ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено, зобов`язано уповноважену особу КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» надати суду запитувані документи.
У судове засідання 01.12.2025 року позивачка ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява про накладення на КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» штрафу за невиконання ухвали суду про витребування доказів, в якій також просив перенести судове засідання для повторного направлення ухвали суду від 03.11.2025 року.
01.12.2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача та визнано обов`язковою явку позивачки ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 19.01.2026 року. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 особисто отримала ухвала суду 15.12.2025 року.
19.01.2026 року та 23.01.2026 року від представника ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про перенесення судових засідань, в яких також просив повторно зобов`язати КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» надати суду витребуванні матеріали.
У судові засідання, призначені на 19.01.2026 року та 23.01.2026 року, позивачка не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи думку представника відповідача, 23.01.2026 року ухвалою суду повторно визнана обов`язковою явка позивачки ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 23.02.2026 року. Отримання ОСОБА_1 даної ухвали підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (дата вручення – 04.02.2026 року). 
У судове засідання 23.02.2026 року позивачка не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.
Представником ОСОБА_2 до суду направлена заява про перенесення судового засідання, призначеного на 23.02.2026 року у зв`язку з неможливістю його участі. 
Згідно зі ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
За змістом ст. 144 ЦПК України заходом процесуального примусу є, зокрема, штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.
Згідно з ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.
З урахуванням наведеного, у зв`язку з неявкою позивачки ОСОБА_1 в судові засідання 19.01.2026 р. та 23.02.2026 р., явка якої визнана судом обов`язковою, суд вбачає підстави для застосування до ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у виді штрафу у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (998,40 грн.).
Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно з ч.2 ст.148 ЦПК України, у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, суд з урахуванням конкретних обставин може стягнути в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 6 ст. 148 ЦПК України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.
Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.
Позивач ОСОБА_1 на свій  розсуд (ст. 20 ч. 1 ЦК України) вирішує приймати (не приймати) їй участь у судових засіданнях у цій справі особисто чи через представника, зокрема ОСОБА_2 (ст. 43 ч. 1 п. 2 ЦПК України
Позивач ОСОБА_1 визначилась у цій справі із цим своїм правом та приймала участь у цій справі не особисто, а через представника ОСОБА_2 . Останнє не може вважатись зловживанням позивача своїм правом у цій справі, передбаченим ст. 44 ЦПК України.
При цьому, апеляційним судом встановлено, що представник позивача –  ОСОБА_2 просив у своїх заявах суд першої інстанції у цій справі судові засідання 24.10.2025 року та 03.11.2025 року проводити без його участі.
Проте, суд першої інстанції ухвалами від 01.12.2025 року (а.в.м.с. 19-20) та від 23.01.2026 року (а.в.м.с. 33) визнав обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 з метою отримання її особистих пояснень у судові засідання у цій справі, призначені на 19.01.2026 року (а.в.м.с. 19 зворот) та 23.02.2026 року (а.в.м.с. 33 зворот), в порядку задоволення клопотання представника відповідача - роботодавця КП «УНІВЕРС» ЗОР (реорганізовано КСП «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗОР шляхом приєднання до КП «УНІВЕРСС» ЗОР), який лише на свій розсуд, вважав, що лише вона ( ОСОБА_1 ) може надати відомості щодо припинення свого трудового договору та пропонованих посад. 
Хоча, позивач у своєму вищезазначеному позові до відповідача у цій справі (а.в.м.с. 1) прямо зазначала, що «…вона працювала до 25.08.2025 року (включно) не знаючи про існування цього наказу про звільнення…» (зміст позову - а.в.м.с. 1).
В силу вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).
Дійсно, в силу вимог ст. 223 ч. 2 п. 5 ЦПК України суд першої інстанції дійсно мав право вищезазначеними ухвалами в разі визнання потрібним, щоб позивач … дала особисті пояснення, викликати позивача …для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь представники. І позивач зобов`язана була з`являтися в судові засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою (ст. 43 ч. 2 п. 3 ЦПК України).
Проте, при вирішенні питання про:
- визнання обов`язковою явки позивача при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи вищезазначеними ухвалами, як працівника, (з якою роботодавцем було припинено трудовий договір наказом від 13.08.2025 року, законність якого позивач у цій справі оспорює), та яка в силу вимог закону була звільнена, навіть, від сплати судового збору при подачі вищезазначеного позову до суду, саме за клопотанням роботодавця, законність дій якого позивач і оспорює у цій справі, 
- та про застосування у подальшому до позивача заходів процесуального примусу у цій справі у вигляді штрафу у вищезазначеному розмірі за невиконання позивачем вищезазначених ухвал суду, 
суд першої інстанції мав: - керуватись загальними засадами цивільного законодавства: справедливості та розумності (ст. 3 ч. 1 п. 6 ЦК України) - і звернути належну увагу взагалі на доцільність застосування вищезазначених процесуальних заходів до позивача у цій справі, враховуючи загальний принцип трудових правовідносин, а саме: у трудових відносинах працівник є економічно та організаційно слабшою стороною; оскільки саме роботодавець володіє ресурсами, засобами виробництва та правом приймати управлінські рішення, держава встановлює спеціальне законодавство, щоб збалансувати ці відносини та захистити права найманого працівника.
При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, доводи та вимоги апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах. Оскільки, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі вимоги сторони позивача (апелянта) в частині направлення цієї справи для продовження її розглядом судом першої інстанції (щодо вирішення цивільного процесуального питання про застосування до позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу у цій справі). 
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2026 року у цій справі слід скасувати.
Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2026 року у цій справі скасувати.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова апеляційним судом складена 09.07.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.