ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

10 липня 2026 року	Справа №160/3131/26 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить:
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційне дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06 вересня 2023 року по 13 січня 2025 року - включно.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційне дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06 вересня 2023 року по 13 січня 2025 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що проходив військову службу за призовом по мобілізації з 22 лютого 2023 року по 07.06.2025 року у складі відповідача військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України. Звільнений з військової служби відповідно до підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(за станом здоров`я). Під час проходження військової служби 20 квітня 2022 року у зв`язку з виконанням мною обов`язків військової служби по Захисту Батьківщини при моїй безпосередній участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України я отримав поранення внаслідок дій збройних сил російської федерації. У зв`язку з отриманим пораненням я довгий час проходив лікування у тому числі і під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Але за період його лікування з 06 вересня 2023 року по 13 січня 2025 року відповідач не нарахував йому додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. відповідно до вимог пп.1 п.15 «Деякі питання виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів У країни від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затвердженого Наказом МВС України від 01.09.2023 № 729.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 23.02.2026 року подано до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування своєї позиції зазначили, що згідно з діагнозом затвердженим військово-лікарською комісією (Довідка від 27.04.2022 р.) Позивач 20.04.2022 року отримав вогнепальні множинні осколкові сліпі поранення м`яких тканин з дефектом шкіри правої верхньої кінцівки, обох стегон, обличчя, закритий перелом правої виличної кістки. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів. Проаналізувавши строки знаходження Позивача на стаціонарному лікуванні в період з 06.09.2023 року по 13.01.2025 року, а також заявлені діагнози, вбачається, що Позивач перебував на стаціонарному лікуванні за основними діагнозами, що не пов`язані з отриманим в 2022 року пораненням та не пов`язані із захистом Батьківщини. Тобто, зазначені діагнози не являються пораненням, травмою, контузією чи каліцтвом, пов`язаним із захистом БАТЬКІВЩИНИ, у зв`язку зі стаціонарним лікуванням яких постанова КМУ № 168 та «Особливості виплати» Наказ № 729 передбачають виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень пропорційно дням лікування. Крім того, Позивач не перебував на лікування весь заявлений ним спірний період з 06.09.2023 по 13.02.2025, так як здебільшого ніс військову службу в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 . Водночас, в окремі періоди він перебування на лікуванні та у відпустках у зв`язку із загальними захворюваннями серця (постміокардитичний кардіосклероз. тощо), набутого ним, як випливає з виписок із медичних карт стаціонарного хворого, протягом життя, з яким чинним законодавством НЕ передбачена виплата винагороди.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Позивач проходив військову службу в Збройних Силах України у складі військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до Акту № 67/22 від 29 квітня 2022 року (форма Н-1) про нещасний випадок ( у тому числі поранення) з солдатом призваним по мобілізації ОСОБА_1 20.04.2022 близько 14 год. 30 хв. під час виконання службово-бойових завдань в місті Рубіжне Сєверодонецького району Луганської області по будівлі вівся танковий вогонь та один із снарядів влучив поруч з солдатом ОСОБА_1 внаслідок чого він отримав вогнепальні множинні осколкові сліпі поранення м`яких тканин з дефектами шкіри правої верхньої кінцівки, обох стегон, голови. Закритий перелом правої виличної кістки. ЗЧМТ. Акубаротравма, ураження обох вух». З висновком: травма отримана в період проходження служби під час виконання службо-бойових завдань в зоні проведення бойових дій н території Луганської області (а.с. 16-18).
Згідно з висновком акту розслідуванням нещасного випадку (в тому числі поранення), що станом 20 квітня 2022 року у військовій частині НОМЕР_2 ЦОТО НГ України (форма Н-5) від 29 квітня 2022 року травма отримана в період проходження служби під час виконання службо-бойових завдань в зоні проведення бойових дій н території Луганської області (а.с. 19-20).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії, яка видана військової частини НОМЕР_3 від 27.04.2022 року № 559, Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. (Довідку про обставини поранення не надано). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 23).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 20.02.2023 року № 58 зараховано в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення: солдата по мобілізації ОСОБА_2 (Г-130476), який здав справи і обов`язки за стрільця-радіотелефоніста 2-го відділення 3-го стрілецького взводу 9-ї стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону та переміщений наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України по особовому складу від 23.01.2023 № 4 о/с для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), «20» лютого 2023 року (а.с. 9).
Відповідно до довідки № 153 «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по полтавській області» медична (військово-лікарська) комісії солдат в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_1 , 1979 р. п. пройшов медичний огляд 12 квітня 2024 року. Рішення медичної (військово-лікарської) комісії: «Наслідки вибухової травми (20.04.2022р.): акубаротравми, 3ЧМТ, струсу головного мозку у вигляді легкої лікворо-венозної дистензії, розсіяної мікросимптоматики, синдрому ВСД за змішаним типом; наслідки поєднаного вогнепального осколкового сліпого поранення (20.04.2022р.) м?яких тканин правого плеча та ліктьового суглобу, обох стегон, обличчя із закритим переломом правої виличної кістки (операція: 28.06.2022р. - видалення сторонніх тіл з дистального відділу правого стегна, заднього відділу правого ліктьового суглобу) у вигляді зміцнілих рубців шкіри, наявних множинних металевих сторонніх тіл в м?яких тканинах голови, правого плеча, обох стегон (розмірами 1-3 мм) без порушення функції кінцівок». Травма, поранення, ТАК, пов?язані із захистом Батьківщини.
«Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст.. ризик III (високий). Постміокардитичний кардіосклероз, КАГ (04.10.2023р.)-інтактні КА, СН ст. В, недостатність МК, ТК ІІ ст., ХСН І ст.. Ангіопатія сітківки обох очей. Аутомунний тиреоїдит. сутиреоз. Деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу ІІ ст. (операція: 28.06.2022 р. - дебрідмент, парціальна резекція латерального меніска, реліз медіопателлярної складки) із стійким больовим синдромом, незначним порушенням функції суглобу. Двобічний коксартроз ІІ ст. без порушення функції суглобів. Розповсюджений міжребцевий остеохондроз, протрузії міжребцевих дисків Тh4-Th6, LS-S1, хронічна дорсалгія в стадії ремісії без порушення функції хребта. Синдром карпального каналу зліва. Викривлення носової переділки з порушенням носового дихання. Хронічний двобічний гіпертрофічнийверхньощелепний синусит. Вазомоторний риносинусит». Захворювання, ТАК, пов?язане з проходженням військової служби.
«Простий короткозорий астигматизм обох очей з гостротою зору без корекції 0.7/0,6 та з корекцією 0,7/0,7 і різницею рефракції у двох головних меридіанах в 1,5 D. Ожиріння ІІ ст.(ІМT-37 кг/м') аліментарно-конституційного генезу».
Захворювання НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі статті 75в, 78г, 39в, 38в, 61в, 62г, 64в, 23г, 45в та графи І ; графи —_ТДВ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про військово - лікарську експертизу в збройних Силах України» затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 р. № 402.
Обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у підрозділах спеціального призначення (за винятком підрозділів забезпечення) (а.с. 24).
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 28.02.2025 року № 37 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у період з 28.03.2022 по 28.04.2022, перебуваючи у н.п. Рубіжне Луганської області. 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.06.2025 року № 21 ОСОБА_1 виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та звільнено (за станом здоров`я) на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» «07» червня 2025 року (а.с. 11).
02 травня 2025 року позивач звернувся із рапортом стосовно виплати додаткової винагороди відповідно до вимог пп.1 п.15 «Деякі питання виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів У країни від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Наказу МВС України від 01.09.2023 № 729.
28 травня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 листом повідомила про відсутність підстав для виплати додаткової винагороди у розмірах передбачених пп.1 п.15 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 729 від 01.09.2023 року, оскільки підчас проходження служби у військовій частині позивач перебував на стаціонарному лікуванні з основними діагнозами, які не пов`язанні із захистом Батьківщини.
Позивач вважаючи, що відповідачі протиправно відмовили йому у здійсненні нарахування та виплати спірної винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 06 вересня 2023 року по 13 січня 2025 року, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спір суд керується таким.
Згідно з ч.1 ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Відповідно до ч.2 ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон України №2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.
Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XІІ (далі - Закон № 2011) регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Відповідно до ст.1 Закону № 2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошеве та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до п.2-3 ст.9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з абз.1-2 п.4 ст.9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
З метою виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Згідно з п. 1 Постанови № 168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до п. 1-2 Постанови виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з наказами про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
Відповідно до п.5 Постанови № 168 вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01.04.2022 до Постанови №168 внесено зміни, якими передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Суд наголошує, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Крім цього, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/23 від 23.06.2022 (далі-Окреме доручення), пунктом 7 якого встановлено, зокрема, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також, включати військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі одночасно надавати висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Згідно з абзацом другим пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 року № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану», пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з метою визначення особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України затверджено Наказ МВС України від 01.09.2023 № 729 «Особливості виплат на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України» (далі-Наказ 729).
Отже, 01.06.2023 механізм виплати додаткової винагороди врегульовано Наказом Міністерства внутрішніх справ № 729 від 01.09.2023 року «Про затвердження Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України».
Відповідно п.14 Наказу 729 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, включаються військовослужбовці, у тому числі такі, які: 1) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.
Аналізуючи вищевикладені положення законодавства постанова №168 встановлює умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Позивач до суду не надав довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) пов`язаним із захистом Батьківщини, яка визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, що є підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. 
Суд, звертає увагу, що період з 06 вересня 2023 року по 13 січня 2025 року, за який позивач просить нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційне дням перебування на стаціонарному лікуванні, не пов`язаний із внаслідок поранення, із захистом Батьківщини.
Позивач у спірний період проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 з 20 лютого 2023 року, тобто приступив до своїх обов`язків після лікування отриманого поранення у квітні 2022 року та перебування у відпустці через його отримання. 
Перебування на лікуванні у спірний період, зокрема на стаціонарному не пов`язане з поранення, із захистом Батьківщини, а пов`язане із захворюванням, з проходженням військової служби, що довідкою ВЛК № 153 від 12.04.2024 року. 
Суд погоджується з твердженням відповідача, що підстав для виплати додаткової винагороди за вказаний період у відповідача не було, оскільки Позивач перебував на лікуванні з приводу захворювань, а не поранення (контузії, травми, каліцтва).
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень за період з 06 вересня 2023 року по 13 січня 2025 року, оскільки захворювання не пов`язане із захистом Батьківщини.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу приписів частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших витрат учасниками справи не надано, тому й відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев