Справа № 297/1798/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: 
головуючого ІЛЬТЬО І. І.,
при секретарі судового засідання Гарані О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту народження особи,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 , звернулась до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою про встановлення факту народження особи.
Заінтересована особа: Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що знаходиться за адресою: м. Берегове, вул. Мукачівська, 3, Закарпатської області. 
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження її сина, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Берегове Закарпатської області поза закладом охорони здоров`я народився її син – ОСОБА_2 , однак у зв`язку зі складними життєвими обставинами вона не здійснила державної реєстрації народження дитини у встановлений законом строк, що позбавляє можливості отримати свідоцтво про народження та реалізувати права дитини. Заявниця також зазначає, що нещодавно отримала власні документи, які посвідчують особу, а для підтвердження материнства пройшла молекулярно-генетичне дослідження (ДНК), результати якого підтверджують її біологічне материнство щодо дитини з імовірністю 99,999999999 %. 
У зв`язку з неможливістю проведення державної реєстрації народження органом державної реєстрації актів цивільного стану заявниця просить суд встановити факт народження дитини із зазначенням усіх необхідних відомостей для проведення державної реєстрації та внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. 
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 червня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду 
Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. При цьому, згідно поданої заяви просила розглянути справу без її участі.
Представник Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилась, при цьому, подала заяву про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого підтверджуються юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав особи.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації цього факту органом державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до статті 319 ЦПК Україн,и рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, є підставою для державної реєстрації відповідного юридичного факту, якщо така реєстрація передбачена законом.
Судом встановлено, що заявниця є громадянкою України, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження, паспортом громадянина України та витягом з реєстру територіальної громади, відповідно до яких вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Берегове Закарпатської області та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Суд визнає зазначені документи належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки вони видані компетентними державними органами, містять усі необхідні реквізити, їх справжність ніким не оспорюється, а відомості, викладені у них, є взаємоузгодженими. 
Крім того, матеріали справи містять висновок про біологічне материнство № MGU3104 від 06 березня 2026 року, відповідно до якого донор біологічного матеріалу ОСОБА_1 не виключається як біологічна мати ОСОБА_2 , а ймовірність материнства становить 99,999999999 %. Дослідження виконано спеціалізованою лабораторією із застосуванням аналізу 34 генетичних локусів. Суд враховує, що такий доказ хоча і не є судовою експертизою, однак відповідно до статей 76–80, 89 ЦПК України є письмовим доказом, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність цього висновку, матеріали справи не містять, заінтересованою особою такі обставини також не наведені. 
Оцінюючи наведений висновок у взаємозв`язку з поясненнями заявниці, документами, що посвідчують її особу, а також відсутністю будь-яких доказів протилежного, суд доходить висновку, що саме заявниця є біологічною матір`ю дитини.
Суд також враховує, що заявниця пояснила причини несвоєчасної державної реєстрації народження дитини. Як вбачається із матеріалів справи, вона тривалий час не мала належно оформлених власних документів, перебувала у складному матеріальному становищі, що унеможливило своєчасне звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану. Водночас сам по собі пропуск строку державної реєстрації народження не може бути підставою для позбавлення дитини гарантованих законом прав. 
Відповідно до статті 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати її народження.
Разом з тим, частина четверта статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» прямо передбачає, що у разі відсутності документа закладу охорони здоров`я підставою для проведення державної реєстрації народження є рішення суду про встановлення факту народження.
Суд також бере до уваги положення статті 7 Закону України «Про громадянство України», відповідно до яких дитина, обоє або один із батьків якої є громадянами України, набуває громадянства України за народженням.
Крім того, відповідно до статей 7 та 8 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має бути зареєстрована одразу після народження, має право на ім`я, громадянство та, наскільки це можливо, право знати своїх батьків. Держава зобов`язана забезпечити ефективний механізм реалізації цих прав.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що питання юридичного оформлення сімейних відносин, походження дитини та її правового статусу становлять складову права на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, відмова у встановленні юридичного факту за наявності достатніх доказів фактично позбавила б дитину можливості реалізувати гарантовані Конституцією України, міжнародними договорами та законами України права на ім`я, громадянство, державну реєстрацію народження, соціальний захист, освіту, медичне забезпечення та інші права.
Оцінюючи всі наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд приходить до переконання, що вони є достатніми, взаємоузгодженими та в сукупності підтверджують факт народження ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Берегове Закарпатської області дитини чоловічої статі – ОСОБА_2 від матері ОСОБА_1 .
Встановлення зазначеного факту має для заявниці та її дитини істотне юридичне значення, оскільки лише після набрання рішенням законної сили стане можливим проведення державної реєстрації народження та отримання свідоцтва про народження.
Таким чином, суд доходить висновку, що заява є законною, обґрунтованою, підтвердженою належними і допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню повністю.
Суд також бере до уваги, що відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, які видаються компетентними органами, а є лише юридичною підставою для їх одержання. Отже, у даному випадку рішення суду не підміняє собою свідоцтво про народження дитини, а лише створює необхідні правові підстави для проведення державної реєстрації народження органом державної реєстрації актів цивільного стану та видачі відповідного свідоцтва.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі документів, визначених законодавством. Якщо ж документи закладу охорони здоров`я, які підтверджують факт народження, відсутні, проведення державної реєстрації можливе виключно на підставі рішення суду про встановлення факту народження.
Таким чином, законодавець прямо передбачив можливість судового захисту права особи на державну реєстрацію народження саме у випадках, коли проведення такої реєстрації в адміністративному порядку є неможливим через відсутність документів встановленої форми.
Судом встановлено, що у заявниці відсутній медичний документ встановленого зразка, який відповідно до вимог законодавства є підставою для проведення державної реєстрації народження, оскільки дитина народилася поза закладом охорони здоров`я. Саме ця обставина об`єктивно виключає можливість проведення державної реєстрації народження у позасудовому порядку та свідчить про необхідність судового встановлення відповідного юридичного факту.
Разом із тим, суд звертає увагу, що у справах даної категорії предметом доказування є не встановлення батьківства чи материнства як самостійних юридичних фактів, а встановлення самого факту народження конкретної особи у певний час, у певному місці та від конкретної матері. При цьому дослідження питання походження дитини здійснюється лише настільки, наскільки це необхідно для підтвердження самого факту народження та можливості здійснення державної реєстрації.
Суд враховує, що зазначений висновок молекулярно-генетичного дослідження підтверджує надзвичайно високий ступінь імовірності біологічного материнства заявниці, однак вирішальне значення для висновків суду має сукупність усіх досліджених доказів, які взаємно узгоджуються між собою.
Так, відомості, викладені у заяві, узгоджуються із даними повторного свідоцтва про народження заявниці, її паспортом громадянина України, витягом із реєстру територіальної громади, а також висновком генетичного дослідження, що у своїй сукупності створює логічну, послідовну та несуперечливу систему доказів. Будь-яких доказів, які б спростовували наведені обставини або свідчили про їх недостовірність, суду не подано. Заінтересованою особою заперечень щодо заявлених вимог або доказів, які б викликали сумнів у їх достовірності, також не надано.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, жодний доказ не має для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює кожний доказ окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд також враховує найкращі інтереси дитини як основоположний принцип сімейного законодавства України та міжнародного права.
Відсутність державної реєстрації народження протягом тривалого часу не може позбавляти дитину гарантованих Конституцією України та міжнародними договорами прав, оскільки саме держава повинна забезпечити ефективний механізм їх реалізації.
Натомість задоволення заяви повністю відповідає принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а також спрямоване на усунення існуючої правової невизначеності щодо державної реєстрації народження.
Крім того, суд зазначає, що заявницею порушується питання саме про встановлення факту народження дитини, а не про встановлення чи визнання батьківства. Враховуючи, що шлюб між матір`ю дитини та її батьком на момент народження дитини зареєстрований не був, вимога заявниці про зазначення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить способу судового захисту у даній категорії справ.
Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом фактичні обставини, належність та допустимість поданих доказів, відсутність будь-яких суперечностей між ними, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд доходить переконання, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись статтями 3, 8, 9 Конституції України, статтями 7, 8 Конвенції про права дитини, статтями 7 Закону України «Про громадянство України», 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», статтями 125, 133, 135, 144 Сімейного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 76–81, 89, 258, 259, 263–265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 , заінтересована особа Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту народження особи – задовольнити.
Встановити факт народження ОСОБА_2 , сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місті Берегове, Україна, вказавши наступні відомості про дитину: прізвище – ОСОБА_3 , ім`я – ОСОБА_4 , по-батькові – ОСОБА_5 , стать – чоловік, дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство – України, місце народження – м. Берегове, Україна, Закарпатська область, у відомостях про матір: прізвище – ОСОБА_3 , ім`я ОСОБА_6 , по-батькові – ОСОБА_7 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянство – України, місце проживання – АДРЕСА_1 , відомості про батька вказати прізвище – ОСОБА_3 , ім`я – ОСОБА_4 , по-батькові – ОСОБА_8 , громадянство – України, відповідно до ст. 135 СК України. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. 

Суддя | | Іван ІЛЬТЬО