Головуючий у суді першої інстанції: Марущак Н.М.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 378/107/26
провадження №33/824/2722/2026

7 липня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді з розгляду цивільних справ Шкоріної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч.5 ст. 126 КУпАП

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Поліщуком Романом Анатолійовичем, на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 14 квітня 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 14 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн. Згідно вказаної постанови, 16 січня 2026 року о 16 год. 18 хв. ОСОБА_1 , який постановою Ставищенського районного суду Київської області від 26 травня 2025 позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік, повторно протягом року керував автомобілем RENAULT MEGAN, д.н.з. НОМЕР_1 в селищі Ставище по вул. Цимбала Сергія 23. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП. Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності як самого ОСОБА_1 , так і його захисника, незважаючи на подане клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні. На думку апелянта, такі дії суду призвели до порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки він був позбавлений можливості особисто надати пояснення щодо обставин справи та викласти заперечення. Сторона захисту також вважає, що розгляд справи за таких обставин порушив принцип змагальності сторін, який є однією з основних засад судочинства. Суд неповно та однобічно дослідив обставини справи, фактично обмежився формальними дослідженням матеріалів, не надавши при цьому критичної оцінки. ОСОБА_1 та його та його захисник адвокат Поліщук Р.А. в судове засідання, призначене на 7 липня 2026 року о 15 год. 45 хв., не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом доставки судової повістки до електронного кабінету захисника в підсистемі ЄСІТС. Причин неявки суду не повідомили, клопотань, заяв від ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Поліщука Р.А. до суду не надходило. Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, а також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає її розгляду, крім випадків, коли неявка зумовлена поважними причинами або суд не має відомостей про належне повідомлення таких осіб. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника. Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до протоколу матеріали, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду. Статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, поміж іншим, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №568249 від 16 січня 2026 року, довідкою, складена старшим лейтенантом поліції Анною Садовою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, витягом з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» адмінпостанови БДР №3025197712010071, рапортом поліцейського та відеозаписом з боді-камери правоохоронця. Судом першої інстанції надана належна оцінка, на підставі якої суд дійшов обгрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з яким погоджується і апеляційний суд. Доводи апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи за його відсутності та за відсутності захисника є безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово відкладав розгляд справи та оголошував перерви саме з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 права на захист. Зокрема, після особистої участі ОСОБА_1 у судовому засіданні 4 березня 2026 року, суд оголосив перерву за його усним клопотанням для отримання правничої допомоги, а в подальшому ще одну перерву за його письмовою заявою від 12 березня 2026 року з аналогічних підстав. Надалі, розгляд справи було повторно відкладено вже за клопотанням захисника Поліщука Р.А. для надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи. Надіслане 14 квітня 2026 року клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні саме по собі не зумовлювало обов`язку суду відкладати розгляд справи, оскільки на той момент стороні захисту вже було неодноразово надано достатній час для реалізації права на захист, а суд був зобов`язаний забезпечити дотримання розумних строків розгляду справи. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість завершення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а тому твердження апелянта про порушення права на захист є необґрунтованими. До того ж, ОСОБА_1 було забезпечено можливість реалізувати право на захист і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Однак, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не з`явилися. Враховуючи викладене, твердження апелянта про порушення права на захист є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції були створені всі необхідні умови для реалізації стороною захисту своїх процесуальних прав, а їх не реалізація стала наслідком виключно обраної апелянтом поведінки, а не процесуальних порушень з боку суду. Стосовно доводів апелянта про однобічність розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд зазначає, що вони мають загальний характер та не підтверджені конкретними обставинами. Апелянт лише посилається на неповне дослідження матеріалів справи, однак не зазначає, які саме докази залишилися поза увагою суду або які обставини не були ним досліджені. Будь-яких доводів на спростування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, апеляційна скарга захисника не містить, а тому твердження апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими. Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено. З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова Ставищенського районного суду Київської області від 14 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Поліщуком Романом Анатолійовичем, залишити без задоволення.
Постанову Ставищенського районного суду Київської області від 14 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Шкоріна