Справа № 738/1646/26 
№ провадження 2/738/780/2026 

Заочне рішення
 
іменем України
 
19 серпня 2026 року місто Мена Чернігівської області
Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді Волошиної Н.В., за участю секретаря судового засідання Шугалій А.С., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
 
1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.
15 липня 2026 року до Менського районного суду Чернігівської області через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 15 вересня 2022 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №98721865000, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 80 110,05 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору. Відповідачка не виконала умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за вищезазначеним договором. 22 лютого 2024 року АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір Факторингу №262, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №98721865000 від 15 вересня 2022 року. Заборгованість відповідачки перед позивачем становить 73 871,71 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 60 172,90 грн, заборгованості за комісією 13 698,81 грн. Позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №98721865000 від 15 вересня 2022 року в розмірі 73 871,71 грн; понесені судові витрати у сумі 2 662,40 грн та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідачка відзив на позовну заяву не подала.
2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті.
Представник позивача просив розглянути справу без його участі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила.
3.Інші процесуальні дії.
Згідно з ухвалою від 19 серпня 2026 року суд постановив здійснити заочний розгляд справи.
4.Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Суд встановив, що 15 вересня 2022 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №98721865000, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 80 110,05 грн (п. 3.1); надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання договору (п. 3.2.); кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 80 110,05 грн на погашення суми заборгованості позичальника за кредитом, наданим позичальником банком на підставі договору про надання споживчого кредиту 93049748000, шляхом перерахування в безготівковій формі на транзитний рахунок банку № НОМЕР_1 .
Відповідно до п.1.1 договору, підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі-правила), які розміщенні для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 (із усіма змінами та доповненнями).
Відповідно до п. 3.5. договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіка платежів, що викладений у додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 15 вересня 2026 року.
Розмір ануїтетного платежу становить 1669 грн з моменту укладення договору до 15 грудня 2022 року. З 16 грудня 2022 року розмір ануїтетного платежу становить 3 192 грн. Розмір першого ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру наступних платежів, розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру попередніх. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 15 числа (включно) кожного місяця. Процентна ставка за договором встановлена в розмірі 0.00001% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7.00001% річних (п.3.6., 3.7., 3.8., 3.9. договору).
Пунктом 3.11 кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатків до Договору.
Відповідно до п. 6.1. договору, підписанням цього договору позичальник, серед іншого, засвідчує, що: він особисто ознайомлений з правилами та тарифами, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits.
Згідно з даними додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 98721865000 від 15 вересня 2022 року, сторони узгодили комісію: щомісячна комісія за управління кредитом 1,9% від суми наданого кредиту (включається до суми ануїтетного платежу) починаючи з 16 грудня 2022 року; комісія за управління кредитом при здійсненні переплати за ініціативою позичальника комісія розраховується, як різниця між сумою фактично сплаченого позичальником останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно графіку платежів, але не більше 10 грн; комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу 500 грн; комісія за розрахунково-касове обслуговування згідно тарифів та графік платежів відповідно до якої, сума кредиту становить 80 110,05 грн, сума комісії становить 68 494,05 грн, загальна вартість кредиту 148 604,10 грн (арк.с. 7-8).
Також ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту - інформаційний лист (інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит) (арк.с. 9-10).
З виписки за кредитним договором з 15.09.2022 до 22.02.2024 вбачається, що на рахунок відповідачки були зараховані кредитні кошти в розмірі 80 110,05 грн (арк.с. 11-13).
22 лютого 2024 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №262, у відповідності до умов якого, АТ «Укрсиббанк» передає ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приймає належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (арк.с. 14-16).
Згідно із Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 262 від 22 лютого 2024 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 98721865000 від 15 вересня 2022 року, укладеним з ОСОБА_1 .. Загальна сума заборгованості становить 73 871,71 грн з яких: 60 172,90 грн - заборгованість за тілом кредиту, 0, 00 грн - прострочена заборгованість за процентами, 13 698,81 грн заборгованість за комісією (арк.с. 17).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором 98721865000 від 15 вересня 2022 року, заборгованість ОСОБА_1 складає 73 871,71 грн з яких: 60 172,90 грн - заборгованість за тілом кредиту, 0, 00 грн - прострочена заборгованість за процентами, 13 698,81 грн заборгованість за комісією (арк.с. 13 зворотна сторона).
06 липня 2026 року позивач направив досудову вимогу відповідачці, просив виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а саме: погасити заборгованість в загальному розмірі 73 871,71 грн (арк.с. 18 зворотна сторона).
5.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частин першої, третьої статті 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Матеріалами справи підтверджується, що 15 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрсиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №98721865000 в електронній формі, шляхом надсилання позикодавцем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».
У договорі сторони погодили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування позикою, розміру і типу процентної ставки.
Договір про надання кредиту є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, будь-які нові нарахування кредитної заборгованості позивач не проводив.
Відповідачка була вільною в укладанні зазначеного договору та була обізнана із умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодилася, підписавши електронним підписом кредитні документи. Своїми діями відповідачка погодилася з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами.
Щодо вимог про стягнення комісії, суд зазначає наступне.
Пунктом 3.11 кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Умовами договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Водночас, згідно із ч.3 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п.3 ч.3 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту.
Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).
Інакше кажучи, банк неуповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно.
Отже, суд вважає, що нарахування комісії в сумі 13 698,81 грн за кредитним договором є неправомірним, а відтак позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідачки на користь позивача 60 172,90 грн заборгованості за тілом кредиту, позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 13 698,81 грн – не підлягають задоволенню. 
При вирішенні заяви позивача про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.
Порядок розподілу судових витрат визначений у статті 141 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представництво інтересів позивача у даному провадженні здійснював адвокат Усенко М. І. на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, Ордеру серії СВ № 1381377 від 02 липня 2025 року (арк. с. 21, 22 зворотна сторона). 
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн, до позовної заяви додані: Акт наданих послуг № 218 від 10 липня 2026 року; Детальний опис наданих послуг від 10 липня 2026 року за Договором про надання правової (правничої) допомоги від № 0107 від 01 липня 2025 року (арк. с. 21-22).
Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу – 8 000,00 грн є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, так як матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є не складною, враховуючи усталену практику.
При цьому, складена адвокатом позовна заява здебільшого містить цитування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, є типовою та шаблонною. 
Суд вважає, що рівень складності справи не вимагав такого обсягу правничої допомоги (проведення консультації, аналіз законодавства та судової практики) з витрачанням вказаного часу та визначеної вартості. В даному випадку позивач не довів, що визначений ним розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката, який надає правову допомогу позивачу за одним договором у непоодиноких спорах з боржниками за кредитними договорами зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, беручи до уваги обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, принципи верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу 8 000,00 грн є завищеним та неспівмірними зі складністю справи, яка стосується стягнення кредитної заборгованості, законодавство та судова практика щодо якої є усталеною, з обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим на це часом.
З урахуванням вищевикладених мотивів, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі і вважає, що цей розмір необхідно зменшити, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн, що забезпечить баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
З урахуванням положень частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідачки на користь позивача 2 168,70 грн сплаченого судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 263 – 265, 280, 282 ЦПК Укpаїни, суд
ухвалив:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 60 172,90 грн заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №98721865000 від 15 вересня 2022 року; 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; 2 168,70 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35234236.
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя  Н.В. Волошина