Справа № 1-22/2012р.

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2012 року м. Могилів-Подільський 

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: - секретаря ОСОБА_2 
- прокурора ОСОБА_3 
адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Могилеві-Подільському кримінальну справу по обвинуваченню 
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Слобода-Бушанська, Ямпільського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, власника ТОВ СП «Гарант», не судимого,- 

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 будучи власником ТОВ СП «Гарант», умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном і зверненням його на свою користь, в період з 09 листопада 2005 року по 01 червня 2009 року, використовуючи довірчі стосунки, які склались між ним та ОСОБА_8 шляхом обману, мотивуючи необхідність грошей для розвитку ТОВ СП «Гарант», зловживаючи довірою, під приводом позики, різними частками, заволодів коштами останнього в іноземній валюті на загальну суму 78147 доларів США, що еквівалентно 596261,61 грн.. А саме: 
- 9 листопада 2005 року згідно договору позики № 1 ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 9000 доларів США, із зобов`язанням повернути вказані грошові кошти до 1 вересня 2006 року;
- 9 листопада 2005 року згідно договору позики № 2 ОСОБА_7 , отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 20983 долара СІЛА, із зобов`язанням повернути вказані грошові кошти до 1 вересня 2006 року;
- 11 січня 2006 року згідно договору позики № 3. ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 22000 долара США із зобов`язанням повернути вказані грошові кошти до 1 вересня 2006 року;
- 1 червня 2006 року згідно додаткової угоди. ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 2701 доларів США;
- 1 липня 2006 року згідно додаткової угоди, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 1114 доларів США;
- 1 вересня 2006 року згідно додаткової угоди, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 2201,76 доларів США;
- 1 січня 2007 року згідно додаткової угоди. ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 4032,76 доларів США;
- 1 жовтня 2007 року згідно додаткової угоди, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 6440,24 доларів США.;
- 1 липня 2008 року згідно додаткової угоди, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 3164.92 доларів США;
- 1 жовтня 2008 року згідно додаткової угоди, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 959,08 доларів США;
- 1 січня 2009 року згідно додаткової угоди, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 1834.75 доларів США;
- 1 березня 2009 року згідно додаткової угоди. ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кош^и в сумі 1433.25 доларів США;
- 1 травня 2009 року згідно додаткової угоди. ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 1513 доларів США;
-1 червня 2009 року згідно додаткової угоди ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_8 в позику грошові кошти в сумі 769 доларів США.
ОСОБА_7 не вчиняючи жодних реальних дій, направлених на погашення заборгованості перед ОСОБА_8 не повернув йому грошові кошти, якими заволодів, в сумі 78147 доларів США, що еквівалентно 596261,61 грн., тобто спричинив ОСОБА_8 матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_7  винним себе за ст. 190 ч.4 КК України не визнав і суду показав, що він являється власником ТОВ СП «Гарант», територія якого розташована по пр. Незалежності 152 в м. Могилів-Подільському Вінницької області. Із ОСОБА_8 знайомий з дитинства, разом вчилися в одному класі. Приблизно в 1998 році рішенням зборів учасників ЗАТ СП «Гарант`було створено Могилів-Подільський теплично-овочевий комбінат, який взяв у ЗАТ СП «Гарант`в оренду майновий комплекс. Станом на 1998 рік підсудній був директором ЗАТ СП «Гарант». В 2002 році рішенням зборів учасників Могилів-Подільського теплично-овочевого комбінату він був призначений головою спостережної ради теплично-овочевого комбінату. Підсудній до 2005 року позичав у ОСОБА_8 грошові кошти на власні потреби близько 3 000 доларів США, які повернув із нарахованими відсотками. В середині 2003 року Могилів-Подільський ТОК припинив свою фінансово-господарську діяльність, а заборгованість перед ОСОБА_8 по позиках грошових коштів, які у нього позичав Могилів-Подільський ТОК залишилась. В 2004 році рішенням зборів учасників ТОВ СП «Гарант`Борбуляк М.Д. був призначений директором ТОВ СП «Гарант», а підсудній в цей час був головою ТОВ СП «Гарант». Після того як ОСОБА_8 був призначений директором ТОВ СП «Гарант», договір із Могилів-Подільським ТОК на оренду майнового комплексу ТОВ СП «Гарант`був розірваний, а майновий комплекс був переданий ТОВ СП «Гарант». Наприкінці 2005 року директор ТОВ СП « ОСОБА_9 звернувся до Вінницької філії АКБ «Кредитпромбанк», із проханням надати кредит ТОВ СП «Гарант`в сумі близько 800 000 грн. Однак, представник банку повідомив, що до нового року юридичній особі такий кредит банк видати не може. Було запропоновано кредит на директора ТОВ СП «Гарант`Борбуляка М.Д. в сумі 20 000 доларів США. Тоді ОСОБА_8 звернувся до підсуднього та пояснив, що для того, щоб банк видав кредит, йому необхідно представити їм документи, а саме договора позики, згідно яких було б зазначено, що він позичив ТОВ СП «Гарант`грошові кошти, як залог того, що має грошові кошти, щоб згодом повернути кредит. В зв`язку із цим, між підсуднім та ОСОБА_8 було укладено та підписано два договори позики № 1 від 9 листопада 2005 року на суму 9 000 доларів СІНА та № 2 від 9 листопада 2005 року на суму 20983 доларів США. Дані договора позики, а також відповідні розписки до них були укладені та підписані лише для того, щоб представити їх в банк для оформлення та отримання кредиту. ОСОБА_8 оформив вказаний кредит на суму 20 000 доларів США. Отримавши кредит в банку, 11 січня 2006 року ОСОБА_8 передав дані кошти в ТОВ СП «Гарант`по договору позики під № 3 від 11 січня 2006 року на загальну суму 22 000 доларів США про що також була оформлена відповідна розписка. Тобто ОСОБА_8 надав ТОВ СП «Гарант`позику 20 000 доларів США, а також договір позики 2 000 доларів США як власну винагороду. Дані кошти в сумі 20 000 доларів США були використані на оплату матеріальних витрат та підтримку діяльності майнового комплексу ТОВ СП «Гарант». ОСОБА_8 в 2006 році звільнився із ТОВ СП «Гарант». В період часу, коли ОСОБА_8 перестав працювати в ТОВ СП «Гарант», він заявив вимогу, щоб вести загальний облік заборгованості по позиках грошових коштів, які йому був винен Могилів-Подільський ТОВ СП «Гарант`та він особисто, та відсотків по позиках. ОСОБА_8 вимагав, щоб йому повернули всі гроші одразу або поставив вимогу вести загальний облік всіх заборгованостей щомісячно. Так, починаючи з 1.06.2006 року підсудній підписував із ОСОБА_8 додаткові угоди в яких зазначались сума фактичного боргу з наростаючими відсотками на суму боргу. Згідно останньої додаткової угоди станом на 1.06.2009 року сума боргу із наростаючими відсотками перед ОСОБА_8 склала 78 147 доларів США. В дану суму входить заборгованість перед ОСОБА_8 сума боргу трьох позичальників, тобто Могилів-Подільський ТОК, ТОВ СП «Гарант». Після 1.06.2009 року підсуднім було повернуто ОСОБА_8 частину вказаного боргу, а саме готівкою в сумі близько 7 000 доларів США. Стверджкує, що договора позики № 1 та № 2 від 9 листопада 2005 року були підписані лише на папері для надання даних договорів в банк з метою отримання кредиту. Однак, ОСОБА_8 оформив дані договори позики так, що суми в даних договорах позики № 1 та № 2 відповідали сумам боргу перед ним, які заборгував йому Могилів-Подільський ТОК із відсотками та його особистий борг із відсотками станом на 9 листопада 2005 року. До суду із заявою про визнання всіх додаткових угод позики між ним та ОСОБА_8 недійсними, підсудній звертався в зв`язку із тим. що договора позики № 1 та № 2 від 9 листопада 2005 року та розписки до них є фіктивними, а також в зв`язку із тим. що ОСОБА_8 стверджував, що щомісячна сума боргу по додаткових угодах збільшувалась за рахунок коштів, які ОСОБА_8 ще позичав ТОВ СП «Гарант», скриваючи те, що борг збільшувався на суму наростаючих відсотків. Хоча ОСОБА_8 не мав права отримувати та вимагати відсотки. Цивільний позов на суму 70732 долари США ( 566563,00 гривні) не визнає.

Потерпілий ОСОБА_8  суду показав, що він проживає в м. Могилів-Подільський з 1980 року. В період з 1980 по 2004 рік він працював на керівних посадах державного підприємства «Вінницявтормет`та закінчив свою трудову діяльність на посаді керівника вищевказаного підприємства. В 2004 року він за власним бажанням звільнився з вищевказаного підприємства. З 2002 року підтримував дружні відносини з гр. ОСОБА_7 , який на той час являвся директором ТОВ СП «Гарант». Саме в 2002 році гр. ОСОБА_7 запропонував потерпілому роботу на вказаному підприємстві, а саме посаду директора тепличного комплексу «Гарант`та пообіцяв заробітну плату близько 2 тисячі гривень на місяць. Так як він на той час був начальником Могилів-Подідьської дільниці «Вінницявтормет», він на дану пропозицію не погоджувався, але в 2004 році він звільнився з даної посади за згодою сторін і обдумавши пропозицію ОСОБА_7 , погодився піти працювати на його підприємство. Звернувшись до ОСОБА_7 , він надав останньому всі необхідні документи на працевлаштування до підприємства ТОВ СП «Гарант», а саме він написав заяву яку передав ОСОБА_7 та розпочав ходити на роботу. За період його роботи на підприємстві на посаді директора, де він пропрацював вісім місяців, ОСОБА_7 не оформив його офіційно на підприємстві як працівника, пояснивши це тим, що оформить пізніше, однак ніяких дій не вчиняв, тим більше заробітної плати не виплачував за цей період, мотивуючи тим, що коли буде надходження коштів на підприємство, то погасить борг перед ним по заробітній платі. Під час їхніх відносин, ОСОБА_7 звернувся до нього з проханням позичити ТОВ СП «Гарант`грошові кошти, які як пояснив ОСОБА_7 , мав використати на розвиток підприємства. Він повірив ОСОБА_7 та 09 листопада 2005 року ним була подана позика №1 ОСОБА_7 як керівнику підприємства в розмірі 9000 тисяч доларів США. 09 листопада 2005 року ним було також надана позика ОСОБА_7 №2 в розмірі 20983 доларів США. Дані кошти ОСОБА_7 у нього позичив на ремонт тепличного комплексу та виплату заробітної плати. Дану позику було оформлено строком до 1 березня 2006 року. Однак в зв`язку з тим, як пояснив ОСОБА_7 , що на підприємстві не було коштів та попросив про відстрочку, після чого за згодою сторін, даний договір було продовжено до 1 вересня 2006 року. Крім цього, 1 1 січня 2006 року ним було надано ще одну позику №3 ОСОБА_7 в розмірі 22 000 доларів США. Як пояснив ОСОБА_7 , ці кошти йому були потрібні на погашення боргів за газ та ремонт тепломереж і газових мереж підприємства. Всі три позики він передав ОСОБА_7 в доларах США . Чи передав дані грошові кошти ОСОБА_7 в бухгалтерію підприємства йому невідомо. Загальна сума боргу по перших трьох позиках склала 51983 долара США. ОСОБА_7 постійно запевняв, що поверне потерпілому кошти і при цьому просив ще позичити підприємству додаткові кошти. Він вірив ОСОБА_7 .. Кошти, як керівнику підприємства в розмірі 26164 долари США надавались потерпілим підсудньому частками з укладанням додаткових угод, які підписував ОСОБА_7 як керівник підприємства та завіряв їх мокрою печаткою підприємства ТОВ СП «Гарант». Ним було надано ОСОБА_7 кошти наступними частками. А саме : 01.06.2006 року він передав ОСОБА_7 гроші в сумі 2701 долар США;1.07.2006 року - в сумі 1114 доларів США; 01.09.2006 року -в сумі 2201.76 доларів США; 01.01.2007 року - в сумі 4032 долари США; 01.10.2007 року - в сумі 6441 долари США; 01.07.2008 року - в сумі 3164 долари США; 01.10.2008 року - в сумі 960 доларів США; 01.01.2009 року - в сумі 1834 долари США; 01.03.2009 року - в сумі 1434 долари США; 01.05.2009 року - в сумі 1513 доларів США; 01.06.2009 року - в сумі 770 доларів США. Сума позик не носить округлений характер, а коливається від одиниці до десятків, так як саме такі суми його просив надати ОСОБА_7 . А тому він не заперечував і надавав ОСОБА_7 саме таку суму, яку він вказував. ОСОБА_7 обіцяв, що поверне всі борги мотивуючи тим, що має з`явитися інвестор і перекриє борг та запевнив, що в самому крайньому випадку продасть майно ТОВ СП «Гарант», яке коштувало, зі слів ОСОБА_7 більше 1000000 доларів США і таким чином розрахується із потерпілим. З огляду на вищевказане він вірив ОСОБА_7 та надавав йому позики. Всього ОСОБА_7 заборгував йому 78147 доларів США, які як стало згодом зрозуміло не збирається йому повертати. Крім цього він вважає, що ОСОБА_7 використав його довіру для власного збагачення, і з самого початку не мав наміру віддавати йому борг. ОСОБА_7 шахрайським шляхом заволодів його коштами. В період з 9 листопада 2005 року по кінець 2010 року ОСОБА_7 не повернув йому жодного долара чи гривні і лише 28 січня 2011 року, на його законні вимоги, погодився та перерахував на банківський рахунок потерпілого в Могилів-Подільській філії «Ощадбанку`грошові кошти в сумі 59 359 гривень.
Підтвердив, що 11 січня 2006 року за проханням ОСОБА_7 в Вінницькій філії «Крєдитпромбанк`під заставу квартири своєї дружини ОСОБА_10 , він оформив кредит на суму 20000 доларів США. Оформивши вказаний кредит в сумі 20000 доларів США, цього ж числа, тобто 11.01.2006 року згідно договору позики № 3 від 11.01.2006 року потерпілий передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 22000 доларів США. З вказаних 22000 доларів США. 20000 доларів США це кошти які він отримав в Вінницькій філії «Крєдитпромбанк`по іпотечному кредиту, а 2000 доларів США він добавив із своїх власних заощаджень, так як ОСОБА_7 попросив у нього позичити саме 22000 доларів США. Вказані кошти ОСОБА_7 брав у нього, пояснюючи, що використає їх для розвитку ТОВ СП «Гарант`та згодом поверне в зазначений в договорах термін. Крім договорів позики № 1, № 2 та № 3 додатково до них, ОСОБА_7 написав відповідні розписки під № 1, № 2 та № 3 стосовно отримання вказаних коштів від нього, які були завірені безпосередньо ОСОБА_7 підписами та печатками ТОВ СП «Гарант». 

Підтвердив, що дійсно з початку 2004 року до квітня 2004 року працював заступником директора Могилів-Подільського теплично-овочевого комбінату. В квітні 2004 року він був призначений директором ТОВ СП «Гарант», однак на вказаній посаді він пропрацював до жовтня 2004 року. Починаючи з жовтня 2004 року в ТОВ СП «Гарант`він взагалі не працював. 

Факт обману підсудним потерпілого і не бажання віддавати гроші, мотивуючи, що договора-позики фіктивні підтверджується тим, що ОСОБА_7 майже все майно ТОВ СП «Гарант», а саме 40 одиниць транспорту (КАМАЗ –и), обладнання , ангари продав. Однак з вилучених грошей, як раніше обіцяв, не зважаючи на неодноразове нагадування потерпілим, ОСОБА_7 грошей не повертав. І потерпілий переконався, що підсудній, використовуючи дружні відносини його обманув, а гроші привласнив.

Так, як ОСОБА_7 28.01.2011 року перерахував на банківський рахунок ОСОБА_8 59359 гривень зменшує цивільний позов до 70732 доларів США.

З показів свідка ОСОБА_10  оголошених в судовому засіданні, оскільки остання не з`явилася в судове засідання з поважної причини, хвора, перебуває у Вінницькій клінічній лікарні після оперування, встановлено, що вона дружина ОСОБА_8 11 січня 2006 року її чоловік ОСОБА_8 , в Вінницькій філії «Кредитпромбанк`під заставу вказавоі квартири оформив іпотечний кредит на суму 20000 доларів США. При оформленні кредиту вона була присутня в Вінницькій філії «Кредитпромбанк`та підписувала кредитну угоду як власник заставного майна. Зазначила, що вказаний кредит її чоловік оформив для того, щоб кредитні кошти в сумі 20000 доларів США позичити ОСОБА_7 , який був присутній в філії «Кредитпромбанк`під час підписання вказаного договору на оформлення кредиту. Свідку відомо, що цього ж дня, тобто 11 січня 2006 року її чоловік ОСОБА_8 , передав ОСОБА_7 кошти в сум 22000 доларів США, а саме 20000 доларів США - кошти які були взяті в кредит в філії «Кредитпромбанк`та ще 2000 доларів США із їхніх особистих заощаджень. Як її чоловік передавав кошти ОСОБА_7 вона не бачила, так як в їхні справи вона не вмішувалась, однак їй точно відомо, що її чоловік неодноразове позичав ОСОБА_7 грошові кошти, в тому числі і їхні особисті заощадження. Крім цього, ОСОБА_7 бував у них дома і в її присутності просив чоловіка позичити йому гроші на розвиток підприємства ТОВ СП «Гарант», обіцяючи, що за декілька місяців обов`язково поверне позичені гроші. Яку саме суму грошей ОСОБА_7 винен її чоловікові, точно не відомо.

Свідок ОСОБА_11  показала, що вона в період з 23.11.2004 року по 01.01.2007 року виконувала обов`язки головного бухгалтера в ТОВ СП «Гарант», територія якого розташована по пр. Незалежності 152 в м. Могилів-Подільський. Хто саме перебував на посаді директора ТОВ СП «Гарант`в даний період не пам`ятає. Обов`язки головного бухгалтера вона виконувала формально і бухгалтерськими документами та обліками ТОВ СП «Гарант`не займалась. Приблизно в 2006 року, точної дати не пам`ятає, ТОВ СП «Гарант`припинило свою діяльність і наскільки їй відомо більше не працювало через брак коштів. Про те, що ОСОБА_7 винен ОСОБА_8 грошові кошти, вона не знає. Стосовно позик, які ОСОБА_8 надавав ОСОБА_7 вона повідомити нічого не може, так як особисто під час позик вказаних грошових коштів присутня не була і яким саме чином оформлялись позики, їй не відомо. Також не знає чи вносились офіційно в ТОВ СП «Гарант`грошові кошти, які ОСОБА_8 позичав ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що він згідно рішення Господарського суду Вінницької області від 14.06.2011 року являється ліквідатором ТОВ СП «Гарант`в зв`язку з його банкрутством. Відповідно до акту від 25.07.2011 року свідку як ліквідатору передана слідуюча документація ТОВ СП «Гарант»:
- фінансові звіти форми № 1-М, № 2-М;
- розшифровка основних засобів ТОВ СП «Гарант`станом на 01.06.2011 року;
- книга, журнал-головна на 2007-2010-2011 р.р.4
- книги по рахунку №66 за 2005 рік –2шт., за 2006 рік –1шт..;
- кутовий штамп ТОВ СП «Гарант»- 1шт.;
- печатка для договорів –1шт..
Свідок показав, що в спілкуванні з власником ТОВ СП «Гарант`Мислінським В.П., останній щодо наявності особистого боргу перед ОСОБА_8 поводив себе непослідовно –то визнавав борг перед ОСОБА_8 , то не визнавав.

В судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе за ст.190 ч.4 КК України не визнав, мотивуючи тим, що будучи засновником, керівником та власником ТОВ СП «Гарант`в період часу з 09.11.2005 року по 01.06.2009 року уклав 14 договорів позики на загальну суму, згідно змісту договорів –78147 доларів США, але ці угоди було безгрошові, підсудній від ОСОБА_8 не отримав ніяких грошей.

До показів ОСОБА_7 , щодо аргументації не визнання вини суд відноситься критично, вважає їх надуманими, такими, що не відповідають дійсності, суперечать об`єктивним обставинам справи, спростовуються сукупністю доказів зібраних судовим слідством, а також вступившими в законну силу рішеннями Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.10.2009 року, 15.06.2010 року. 

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, чого не заперечує підсудній, потерпілий, що між ними було укладено 3 договори позики (а.с.8-22, т.1): №1 від 09.11.2005 року; №2 від 09.11.2005 року; №3 від 11.01.2006 року. Отримання грошей по вищевказаним трьом договорам від ОСОБА_8 ОСОБА_7 підтверджується належним чином оформленими розписками. Також, між підсуднім і потерпілим за період з 01.06.2006 року по 01.06.2009 року було укладено 11 додаткових угод про збільшення боргу позичальником, тобто ОСОБА_7 .. Остаточна сума боргу ОСОБА_7 ОСОБА_8 складає 78147 доларів США, еквівалентно 596261, 61 гривня.

Суд не може погодитися з твердженням ОСОБА_7 , що зазначені договора позики фіктивні, оскільки ніяких грошей він від ОСОБА_8 згідно змісту договорів не отримував. Зазначене спростовується рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 15.06.2010 року. Згідно змісту рішення (а.с.61-65, т.1) встановлено, що в 2010 році ТОВ СП «Гарант» в особі власника ОСОБА_7 звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання договорів укладених між ними в період з 09.11.2005 року по 01.06.2009 року недійсними, мотивуючи тим, що на прохання ОСОБА_8 ОСОБА_7 підписував від імені ТОВ СП «Гарант`договора позики, хоча кошти йому фактично не передавалися, а тому ці договора позики є фіктивними. Рішенням суду по результатам розгляду справи від 15.06.2010 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ СП «Гарант`до ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів позики за період з 09.11.2005 року по 01.06.2009 року. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25.10.2010 року рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 15.06.2010 року залишено в силі. Вступивше в законну силу рішення суду являється доказом достовірності договорів позики між ОСОБА_7 ОСОБА_8 за вищевказаний період.

Змістом рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.10.2009 року також спростований факт не визнання ОСОБА_7 отримання від ОСОБА_8 коштів згідно договорів позики за період з 09.11.2005 року по 01.06.2009 року. Так, в жовтні 2009 року в провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ТОВ СП «Гарант`в особі власника ОСОБА_7 про стягнення 78147 доларів США згідно договорів позики №1, №2 від 09.11.2005 року, №3 від 11.01.2006 року та додаткових угод. Рішенням суду від 06.10.2009 року стягнуто з ТОВ СП «Гарант`на користь ОСОБА_8 78147 доларів США, саме ту суму, яка являється предметом розгляду суми позики по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.190 ч.4 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26.01.2010 року рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.10.2009 року залишено в силі. Таким, чином рішенням суду від 06.01.2009 року, що вступило в законну силу визнаний факт отримання власником ТОВ СП «Гарант`Мислінським В.П. загальної суми грошей –78147 доларів США, згідно договорів позики у ОСОБА_8 за період з 09.11.2005 року по 01.06.2009 року.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику в справах про злочин проти власності`шахрайство –це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 заволодів майном ОСОБА_8 шляхом зловживання довірою потерпілого. Відповідно п.17 абзац 2 –зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовується винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього. Встановлено, що підсудній з потерпілим знаходилися в дружніх відносинах, так як знайомі були з дитинства між ними утворилися довірливі відносини станом на 2005-2009 р.р. чого не заперечували ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 , як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні. В основу укладання договорів позики, як пояснив потерпілий, було покладено його бажання фінансово допомогти другу дитинства-власнику ТОВ СП « ОСОБА_13 відродити діяльність товариства, яке знаходилося в край важкому фінансовому становищі і припинило свою діяльність і впевненість в тому, що підсудній обов`язково поверне борг, оскільки його обіцянка мала реальне підгрунття, так як вартість теплиць, обладнання, ангарів, транспортних засобів була більше 1000000 доларів США.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_7 укладав договора позики в період з 09.11.2005 року по 01.06.2009 року, отримав від ОСОБА_8 гроші, згідно змісту договорів позики в сумі 78147 доларів США, але не мав наміру віддавати отримані гроші, що змусила позичальника ОСОБА_8 звернутися не тільки з позовом до суду про стягнення зазначеної суми, а й з заявою про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. 

Ту обставину, що ОСОБА_7 повернув ОСОБА_8 28.01.2011 року 59350,00 гривень підтверджує визнання ним факту отримання в борг від ОСОБА_8 грошей згідно змісту договорів позики. Але суд не може цей факт розцінювати, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину за ст.190 ч.4 КК України –шахрайство. Зазначена сума повернута не добровільно, а після вступу рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.10.2009 року в силу про стягнення з власника .ТОВ СП « ОСОБА_14 суми позики на користь ОСОБА_8 і після порушення відносно ОСОБА_7 24.01.2011 року кримінальної справи за ст.190 ч.4 КК України. Тому цей факт суд не розцінює як добровільне повернення боргу.

В судовому засіданні встановлено і знайшло своє підтвердження матеріалами справи, що ОСОБА_7 укладаючи договора позики з ОСОБА_8 в період з 09.11.2005 року по 01.06.2009 року не мав наміру повертати отриманні в борг гроші. Так при наявності оригіналів договорів позики, розписок про отримання підсуднім від потерпілого в борг грошей, при наявності вступивших в силу рішень Могилів-Подільського міськрайонного суду щодо визнання дійсності договорів і стягнення з ТОВ СП «Гарант`в особі власника ОСОБА_7 78147 доларів США на користь потерпілого, при обставинах, чого не заперечує підсудній розпродажу майна ТОВ СП «Гарант`на значні суми, ОСОБА_7 не визнає суми позики і не повертає борг ОСОБА_8 ..

Згідно висновку експертного дослідження № 05-07/12 від 05.07.2012 року «виконання умов договорів № 1, №2 від 09.11.2005 року, № 3 від 11.01.2006 року, додаткових угод до них в частині надання позики позикодавцем ОСОБА_15 позичальнику ТОВ СП «Гарант`документально не підтверджуються, так як фактичного надходження позики від позикодавця позичальнику у валюті «долар США`не відбулося». Вказане свідчить про те, що отримані від ОСОБА_8 грошові кошти не поступали в бухгалтерію ТОВ СП «Гарант», а залишалися у підсуднього.

Викладене свідчить про те, що ОСОБА_7 будучи власником ТОВ СП «Гарант», умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном і зверненням його на свою користь, в період з 09 листопада 2005 року по 01 червня 2009 року, використовуючи довірчі стосунки, які склались між ним та ОСОБА_8 шляхом обману, мотивуючи необхідність грошей для розвитку ТОВ СП «Гарант», зловживаючи довірою, під приводом позики, різними частками, заволодів коштами останнього в іноземній валюті на загальну суму 78147 доларів США, що еквівалентно 596261,61 грн., тобто скоїв злочин за ст.190 ч.4 КК України –шахрайство в особливо великих розмірах.

Винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому діянні, крім показів потерпілого, свідків підтверджується: заявою ОСОБА_8 про злочин від 14.06.2010 року (а.с.6-7); копією договору позики між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за № 1 від 9 листопада 2005 року згідно якого ОСОБА_8 позичив ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 9000 доларів США (а.с.8); копією договору позики між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за № 2 від 9 листопада 2005 року згідно якого ОСОБА_8 позичив ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 20983 долара США ( а.с.9); копією договору позики між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за № 3 від 11.01.2006 року згідно якого ОСОБА_8 позичив ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 22000 доларів США ( а.с.10); копіями розписок №1 та № 2 від 9 листопада 2005 року про отримання ОСОБА_7 грошових коштів від ОСОБА_8 (а.с.11); копією розписки №3 від 11 січня 2006 року про отримання ОСОБА_7 грошових коштів від ОСОБА_8 ,. (а.с.12); копіями додаткових угод про отримання ОСОБА_7 коштів від ОСОБА_8 (а.с. 13-22); копією рішення Могилів-Подільського суду від 06.01.2009 року згідно якого, позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_7 на суму 78147 доларів США задоволено в повному обсязі, як такі, що є обгрунтованими і відповідають чинному законодавству (а.с.23-24); копією ухвали апеляційного суду Вінницької області від 26.01.2010 року згідно якої рішення Могилів-Подільського суду від 06.01.2009 року визнано законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено (а.с.25-26); копією позовної заяви до Могилів-Подільського міськрайсуду позивача директора ТОВ СП «Гарант`Мислінського В.П до відповідача ОСОБА_8 про визнання договорів недійсними, що свідчить про прямий умисел ОСОБА_7 на невиконання боргових зобов`язань перед ОСОБА_8 ( а.с.27-29); копією рішення Морилів-Подільського міськрайсуду від 15.06.2010 року відповідно якого директор ТОВ СП « ОСОБА_16 заявляв позовні вимоги про визнання фіктивними укладених між ним та ОСОБА_8 договорів позики №1, №2 та №3, розписок до них та додаткових угод, що свідчить про прямий умисел ОСОБА_7 на невиконання боргових зобов"язань перед ОСОБА_8 .. Даним рішенням суду відмовлено в позові про визнання вказаних договорів позики, розписок до них та додаткових угод, а зазначені укладені договори позики, розписки та додаткові угоди визнано як такими, шо не є фіктивними (а.с.61-65); копією ухвали апеляційного суду Вінницької області від 25.10.2010 року згідно якої рішення суду від 15.06.2010 року залишено без змін, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, визнано законним і обгрунтованим, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 яка свідчить про його умисел на невиконання боргових зобов`язань –відхилено (а.с. 66-70); протоколом очної ставки між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 25.03.2011 року (а.с.92-93); протоколом огляду документів від 24.10.2011 року в ході якого були оглянутіоригінали договорів позики, розписок до них та додаткових угод, які були визнані речовими доказами (а.с.201-202).

Обираючи міру покарання підсудньому ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного - по місцю проживання характеризується позитивно, обставини справи - злочин за ст.190 ч. 4 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, не знаходячи обтяжуючих вину обставини, пом`якшуючі вину обставини –вперше притягається до кримінальної відповідальності, стан здоров`я - стабільна стенокардія напруги ІІ ФК, атеросклеротичний міокордіосклероз, коронаросклероз, фібрилеція передсердь постійна форма, манісистомічний варіант, цирроз печінки, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, ожиріння ІІ ступеня, цукровий діабет середньої важкості, похилий вік 63 роки і вважає, що його виправлення можливо в умовах без ізоляції суспільства, що дає підстави суду до обраного покарання застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування обраного покарання з випробуванням.
В задоволенні цивільного позова на суму 70732 доларів США суд відмовляє, так як згідно рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.10.2009 року з ТОВ СП «Гарант`стягнуто на користь ОСОБА_8 загальну суму позики - 78147 доларів США, що еквівалентно 625957,00 гривень ( 78147 доларів США х 8,01 гривень).
Відповідно до вимог ст. 59 КК України –не призначається додаткова міра покарання - конфіскація майна, коли особа звільняється від відбування обраного покарання з випробуванням, навіть якщо санкція статі Особливої частини КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна. 

Так, як суд прийшов до висновку підсудньому призначити покарання з застосування ст. 75 КК України, то відповідно не обирає додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено ч. 4 ст. 190 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд –

ПРИСУДИВ :
Визнати винним ОСОБА_7 , за ст. 190 ч. 4 КК України і обрати йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7  звільнити від відбування обраного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 2 ( два ) роки. 

Згідно ст. 76 ч.1 п.2,3 КК України  ОСОБА_7  зобов`язати не виїжати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально –виконавчої інспекції, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи. 

Запобіжний захід ОСОБА_7  до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний - підписка про невиїзд. 

В задоволенні цивільного позова про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в сумі 70732 доларів США, що еквівалентно (70732х8,01) - 566563,32 гривень –відмовити.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Вінницької області на протязі 15 діб з моменту оголошення вироку.
Суддя