Справа № 212/7842/26 
2/212/5621/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 року м. Кривий Ріг  

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання – Кучеренко Ю.С., розглянувши відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
В червні 2026 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” (далі – ТОВ “ФК “Кредит-Капітал”) звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 05 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Стар Файненс Груп” (далі – ТОВ “Стар Файненс Груп”) та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 11625-03/2025, за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 8300 грн. строком на 120 днів з процентною ставкою 0,90 % день на залишок заборгованості. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору, відповідач у свою чергу, не виконав умови кредитного договору. 19 червня 2025 року між ТОВ “Стар Файненс Груп” та ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” укладено договір факторингу № 19062025, за умовами якого ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ “Стар Файненс Груп”, в тому числі відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 11625-03/2025 від 05 березня 2025 року. Так, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 17572 грн., з яких: 8300 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту, 5976 грн. – сума заборгованості за відсотками, 3296 грн. – заборгованість за штрафом. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 17572 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Ухвалою суду від 08 червня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у АТ “Акцент-Банк”: інформацію щодо підтвердження факту належності банківської платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); інформацію щодо підтвердження факту зарахування коштів на вказану банківську картку у сумі 8300 гривень у період з 05 березня 2025 року по 10 березня 2025 року.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що вона визнає факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів у розмірі 8300 грн. При цьому, категорично не погоджується із розміром заборгованості, яка заявлена позивачем до стягнення. Відповідно до умов кредитного договору, процентна ставка складає 0,90 % на день, що становить понад 3000 % річних, що є явно неспівмірний та таким, що порушує принцип розумності, справедливості та добросовісності. Загальна вартість кредиту становить 18094 грн., при отримання суми кредиту 8300 грн., що свідчить про надмірне фінансове навантаження на споживача. Позивачем нараховані проценти та комісії у розмірі, який значно перевищує тіло кредиту, що суперечить правовій позиції Верховного Суду України щодо недопущення стягнення надмірних платежів. Вважає, що комісія у розмірі 830 грн. є фактично прихованим платежем. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення надмірних процентів, комісій та штрафних санкцій, а у випадку задоволення позову – визначити суму боргу виключно у межах фактично отриманого кредиту та обґрунтованих процентів. 
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що 05 березня 2025 року відповідачем було подано заяву-анкету на отримання фінансового кредиту, яка підписана останньою електронним підписом W658, у якій вказані її анкетні дані, документ, що посвідчує її особу, адресу реєстрації, засоби зв`язку тощо.
05 березня 2025 року між ТОВ “Стар Файненс Груп” та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 11625-03/2025, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 8 300 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором
Тип кредиту - кредит, мета отримання кредиту - власні потреби клієнта, кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту – 05 березня 2025 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту – 02 липня 2025 року (п.1.2 договору).
Клієнт має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або кінцевого строку виплати кредиту, установлених договором на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою у паперовій формі або у електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача (п.1.3 договору).
Згідно п.1.4 договору, за користування кредитом товариством нараховуються проценти у розмірі 0,90 % в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту у сумі 830 грн. (що складає 10 % від суми кредиту). Тип процентної ставки - фіксована. Тип комісії - одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту). Розмір процентів та комісії, встановлений цим пунктом договору залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. У випадку сплати клієнтом першого платежу (за перший розрахунковий період) вчасно тобто 24 березня 2025 року чи до цієї дати, відповідно до Графіку платежів, товариство має право надати знижку у розмірі -- % на перший платіж. Клієнт погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі прострочення сплати першого платежу товариство має право не надавати знижку та він зобов`язаний сплатити перший платіж (за перший розрахунковий період) у розмірі, відповідно до графіку платежів.
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього договору (п.1.5 договору).
Відповідно до п.1.6 договору, кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
05 березня 2025 року відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту, у якому вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту кредит, сума / ліміт кредиту – 8300 грн., строк кредитування - 120 днів, мета отримання кредиту - на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача) протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка - 0,90 % в день, що становить 328,50 % річних, тип процентної ставки - фіксована, комісія за надання кредиту – 830 грн., загальні витрати за кредитом – 9794 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 18094 грн., реальна річна процентна ставка – 3059,58 % річних; порядок повернення кредиту, додаткову інформацію тощо
Також, відповідачем погоджено Графік платежів, що є додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 11625-03/2025 від 05 березня 2025 року, яким визначено: дату видачу кредит-дату платежу, чисту суму кредиту/суму платежу за розрахунковий період, суму кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту.
Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ “Стар Файненс Груп”, ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 11625-03/2025 від 05 березня 2025 року ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Y413.
Відповідно до листа ТОВ “Універсальні платіжні рішення” Вих.№ 3426_260217121611 від 17 лютого 2026 року, між ТОВ “Універсальні платіжні рішення” та ТОВ “Стар Файненс Груп” укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22 лютого 2022 року і відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 05 березня 2025 року о 20.45 годині на суму 8300 грн., маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції у системі iPay.ua – 671301312, призначення платежу зарахування 8300 грн. на картку НОМЕР_4 , ПІБ клієнта – ОСОБА_1 .
19 червня 2025 року між ТОВ “Стар Файненс Груп” та ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” укладено договір факторингу № 19062025, у відповідності до умов якого ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” передає грошові кошти в розпорядження ТОВ “Стар Файненс Груп” (ціна договору) за плату, а ТОВ “Стар Файненс Груп” відступає ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).
Згідно платіжної інструкції № 11887 від 19 червня 2025 року, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” було сплачено ТОВ “Стар Файненс Груп” грошові кошти, в якості суми фінансування під відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 19062025 від 19 червня 2025 року.
Згідно Акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19062025 від 19 червня 2025 року, ТОВ “Стар Файненс Груп” передало, а ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” прийняло реєстр боржників кількістю 5374.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19062025 від 19 червня 2025 року, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 11625-03/2025 від 05 березня 2025 року у сумі 16600,90 грн., з яких: 8300 грн. – сума основного боргу за кредитом, 5004,90 грн. – сума заборгованості по відсотках, 3296 грн. – сума заборгованості по пеням/штрафам
З метою досудового врегулювання спору, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” направляло на адресу відповідача претензію щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 11625-03/2025 від 05 березня 2025 року у сумі 17572 грн.
Згідно відповіді АТ “Акцент-Банк”, картка № НОМЕР_3 (рахунок № НОМЕР_5 ) емітована на ім`я ОСОБА_1 . Також, банком надано виписку про рух коштів, з якого встановлено, що на вказану платіжну картку є зарахування коштів – 05 березня 2025 року на суму 8300 грн.
Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення статті 12 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України “Про електронну комерцію”).
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Наданими позивачем доказами підтверджено, що між ТОВ “Стар Файненс Груп” та відповідачем укладено електронний кредитний договір з використанням електронного підпису та відповідно наявність кредитних правовідносин між сторонами.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ “Стар Файненс Груп” відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту № 11625-03/2025 від 05 березня 2025 року.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Так, згідно умов п.1.2 кредитного договору, кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 05 березня 2025 року, який клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 02 липня 2025 року, а тому у первісного кредитора та позивача право нараховувати проценти за користування кредитом є у строк до 02 липня 2025 року.
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 11625-03/2025 від 05 березня 2025 року, первісним кредитором та позивачем проценти були нараховані за період з 05 березня 2025 року по 02 липня 2025 року за процентною ставкою 0,90 %, розмір яких складає 8964 грн. (8300 грн. * 0,90 % / 100) * 120 календарних днів. 
Верховний суд у Постанові від 23.12.2020 року у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Верховний Суд у Постанові від 10.09.2019 року у справі № 916/2403/18 дійшов висновку, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
Суд також враховує, що згідно розрахунку заборгованості, відповідачем було частково погашено заборгованість за процентами у сумі 2988 грн., що свідчить про фактичне визнання нею наявності боргу та існування кредитного зобов`язання перед позивачем.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо непропорційно завищеного розміру відсотків порівняно із тілом кредиту, оскільки розмір відсотків узгоджений сторонами, відповідач добровільно погодилась на запропоновану у кредитному договорі відсоткову ставку, яка не змінювалась позивачем. Вказана сума заборгованості за кредитним договором передбачена умовами кредитного договору, а також не виходить за межі Графіку розрахунків, а застосована процентна ставка 0,90 % здійснена з урахуванням вимог Закону України “Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг”.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України “Про споживче кредитування”, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України “Про споживче кредитування” до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України “Про споживче кредитування” передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту, у зв`язку з чим суд вважає, що включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісія за видачу у розмірі 830 грн., таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14276 грн., з яких: 8300 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 5976 грн. – заборгованість за відсотками.
Доказів сплати відповідачем суми заборгованості за кредитним договором або щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку, у зв`язку зі чим суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п.5.3договору про надання фінансового кредиту № 11625-03/2025 від 05 березня 2025 року, у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених у Графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості – на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України.
При цьому, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” установлено з 24 лютого 2022 року на всій території України воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався і триває на теперішній час.
Враховуючи вказані норми закону, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за штрафом у розмірі 3296 грн., яка нарахована у період дії воєнного стану, задоволенню не підлягають.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: договір про надання правової (правнчичої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладеного з АО “Апологет”; акт № 173 наданих послуг від 11 травня 2026 року, за яким АО “Апологет” надано, а позивач прийняв послуг відповідно до укладеного ними договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року і сума наданих послуг складає 8000 грн.; детальний опис наданих послуг до акту № 173 від 11 травня 2026 року за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, за яким АО “Апологет” зобов`язується надати послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами щодо боржника ОСОБА_1 , вартістю послуги, з якого вбачається, що АО “Апологет” було надано наступні адвокатські послуги: усна консультація щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі - 30 хв., складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта – 3,30 год.
Вивчивши вказані докази, враховуючи, що відповідачем до суду не подавалось відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 8000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2163,01 грн., виходячи з розрахунку (14276 грн. * 2662,40 грн. / 17572 грн.), а всього судові витрати на загальну суму 10163,01 грн. (8000 грн. + 2163,01 грн.).
Керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.207, 526, 549, 625, 626, 628, 629, 634, 938, 639, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,- 
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 11625-03/2025 від 05 березня 2025 року у загальному розмірі 14276 (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят шість) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” судові витрати у загальному розмірі 10163 (десять тисяч сто шістдесят три) гривні 01 копійку.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал”, код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження юридичної особи: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 27 серпня 2026 року.

Суддя: М.Д. Власенко