номер провадження справи 27/39/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026 Справа № 908/645/26

м. Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи
за позовом: Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (вул. Генерала Алмазова, буд. 4-а, м. Київ, 01011, ідентифікаційний номер юридичної особи 14305909)
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАГОДА" (вул. Коновалова, 45, с. Зеленопіль, Розівський район, Запорізька область, 70311, ідентифікаційний номер юридичної особи 03748928)
до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача-3:  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
про стягнення 3 522 881 грн 81 коп.

за участю представників 
від позивача: Хільчук О.П., адвокат, довіреність № 380/24 від 19.06.2024, в режимі відео конференції
від відповідачів-1,-2,-3: не з`явилися

Суть спору:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" сформувало в системі "Електронний суд" позовну заяву про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАГОДА", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором № 011/10892/00968105 від 16.04.2021 у сумі 3 522 881 грн 81 коп., де: заборгованість за кредитом - 2 594 962 грн 29 коп., заборгованість за відсотками - 927 919 грн 52 коп.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 16.03.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/645/26 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.
Розглянувши зазначену позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху.
Ухвалою суду від 23.03.2026 позовну заяву залишено без руху. Надано Акціонерному товариству "Райффайзен Банк" строк протягом 5 днів (з дня доставлення даної ухвали в електронний кабінет в системі "Електронний суд") для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.
24.03.2026 від позивач надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду з обґрунтуванням.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/645/26, присвоєно справі номер провадження 27/39/26, підготовче судове засідання призначено на 27.04.2026.
Ухвалою суду від 27.04.2026 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 20.05.2026.
Ухвалою суду від 20.05.2026 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті 09.06.2026.
Ухвалою суду від 09.06.2026 відкладено розгляд справи по суті, засідання суду призначено на 07.07.2026.
07.07.2026 судове засідання проводилось в режимі відеоконференцзв`язку.
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, за наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу - таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві Просив суд стягнути солідарно з відповідачів-1,-2,-3 заборгованість за Кредитним договором № 011/10892/00968105 від 16.04.2021 у сумі 3 522 881 грн 81 коп., де: заборгованість за кредитом - 2 594 962 грн 29 коп., заборгованість за відсотками - 927 919 грн 52 коп.
Відповідачі-1,-2,-3 у судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 30.03.2026 відповідачам запропоновано у строк до 23.04.2026 подати відзив із його документальним обґрунтування.
Відзив на адресу суду від відповідачів у встановлений процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідачів не надходило.
Місцезнаходження відповідача-1,-2,-3: с. Зеленопіль, Розівський район, Запорізька область.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією с. Зеленопіль Розівської селищної територіальної громади є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, до якої не здійснюється доставка поштової кореспонденції, поштові відділенні тимчасово не функціонують.
Судом зроблено запити до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу та отримано відповіді № 2461905, 2461911, згідно яких, відомості щодо перебування на обліку (реєстрації) в єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та місце реєстрації на підконтрольній Україні території щодо ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 відсутні.
Відповідно до відповіді № 2461897 від 16.03.2026 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса місцезнаходження відповідача-1: вул. Коновалова, 45, с. Зеленопіль, Розівський район, Запорізька область, 70311.
Згідно з даними підсистеми Електронний суд ЄСІТС відповідачі не мають зареєстрованого Електронного кабінету.
У зв`язку з тим, що місцезнаходженням відповідачів-1,-2,-3 є с. Зеленопіль, Розівський район, Запорізька область, що є тимчасово окупованою територією, на якій тимчасово не функціонує відділення АТ Укрпошта, тому відповідачі були повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом розміщення ухвал суду від 30.03.2026, 27.04.2026, 20.05.2026, 09.06.2026, 09.06.2026 на сайті Господарського суду Запорізької області та надсилання примірника ухвали суду, підписаного кваліфікованим електронним підписом на електронну адресу відповідачів-1,-2,-3 - zlagodarozivka@ukr.net, яка зазначена позивачем у позовній заяві.
Відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-норталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.
З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.
При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною "права на суд", адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії.
Судом також враховано, що про хід розгляду справи, дату, час і місце проведення судового засідання у даній справі відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень": //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідачі мали право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
З огляду на викладене, повідомлення відповідачів через оголошення на сайті Господарського суду Запорізької області та надсилання примірника ухвали суду, підписаного кваліфікованим електронним підписом на електронну адресу відповідачів-1,-2,-3 - zlagodarozivka@ukr.net з дотриманням встановлених строків вважається належним повідомленням відповідачів про час та місце розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.
Враховуючи те, що норми статей 182, 183 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.
Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.
Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.
У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи № 908/645/26. 
У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідачів-1,-2,-3.
Згідно до статті 210 ГПК України, суд дослідив документальні докази.
Заслухавши представників позивача, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосиву вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.
16.04.2021 між Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (Кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЛАГОДА" (Позичальник) уклали кредитний договір № 011/10892/00968105 (далі - Кредитний договір).
Відповідно до п. 1.1 умов Кредитного договору Кредитор зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) у формі Невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 3 200 000,00 грн, а Позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені договором.
Пунктом 1.2 Кредитного договору встановлено, що кінцевий термін надання кредиту - 16.07.2021 - останній день, коли Позичальник може звернутися до Кредитора з метою отримання Кредиту.
Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту - 16.04.2026, або інша дата, визначена відповідно до пункту 5.4 або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого Позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі).
Кредит надається Позичальнику на придбання комбайна зернозбирального NEW HOLLAND, ТС5.90, 2020 року випуску, згідно Договору купівлі-продажу № 41/52 982 від 30.11.2020 ( підпункт 1.4.1 пункту 1.4 Кредитного договору).
Пунктом 2.1 договору встановлено, що протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення Кредиту, визначеного пунктом 1.3 Договору включно Позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати Кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 13,0% річних. Розмір процентної ставки може змінюватися в порядку та випадках, передбачених цим договором.
У випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 13,0% річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) з дня наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту (п. 2.2 Кредитного договору). 
У п. 4.1 Кредитного договору встановлено, що виконання зобов`язань Позичальника, що виникають (у т.ч. виникнуть у майбутньому) за договором забезпечується, зокрема, порукою відповідно до договору поруки, який повинен бути укладений після укладення Договору, але до дня надання Кредиту за Договору, між Кредитором і Поручителем (-ями) ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ).
За умовами п. 5.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором.
Позичальник зобов`язаний здійснити сплату процентів у валюті кредиту щомісячно, кожного 27 числа та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі, відповідно до умов договору, за такі періоди:
- в першому місяці користування кредитом - за період з дня видачі кредиту (траншу) по календарний день, що передує Даті платежу поточного місяця;
- в наступних місяцях користування кредитом - за період з дати платежу попереднього календарного місяця (включно) по календарний день, що передує Даті платежу поточного місяця;
- в останній місяць користування кредитом - за період з дати платежу попереднього календарного місяця (включно) по календарний день, що передує дню погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі (п. 5.3 Кредитного договору).
Згідно з п. 5.4 Кредитного договору, якщо дата платежу у місяці здійснення платежу відсутня, Позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за кредитом та сплатити проценти в останній календарний день поточного місяця. 
Якщо дата платежу у місяці здійснення платежу не є Банківським днем або внесення на рахунок погашення коштів з метою сплати процентів здійснюється в будь-який день до дати платежу, Позичальник зобов`язаний підготувати та направити кредитору платіжне доручення на перерахування коштів на Рахунок погашення із зазначенням дати валютування, що відповідає даті платежу (крім зарахувань для погашення найближчих планових платежів протягом наступних трьох календарних днів). Всі кошти, що надходять на Рахунок погашення в день, що відрізняється від дати платежу, без зазначення дати валютування відповідно до вимог цього пункту Договору (за виключенням суми найближчого планового платежу за Кредитом / Процентами протягом наступних трьох календарних днів з дати такого зарахування) автоматично в день їх зарахування на Рахунок погашення спрямовуються на погашення заборгованості за кредитом згідно черговості, передбаченої пунктом 5.9 Договору.
Згідно з пп. 8.1.3 п. 8.1 Кредитного договору у разі настання обставини дефолту (невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за договором та/або договором забезпечення, а також інші обставини, які на думку Кредитора, свідчать про те, що зобов`язання Позичальника за договором не будуть виконані), Кредитор має безумовне право на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/договорів про зміни, зокрема, вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.
Відповідно до п. 12.1 Кредитного договору, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками Сторін та діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором.
Згідно з п. 12.3 Кредитного договору повідомлення та інша кореспонденція між сторонами за договором здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів на всі адреси, зазначені в договорі, та/або вручення відповідних документів під особистий підпис повноваженого представника іншої сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправленого або врученого повідомлення.
Кредитор має право направляти повідомлення засобами системи дистанційного обслуговування поточного рахунку, відповідно до умов укладеного сторонами договору щодо їх функціонування, або з використанням іншої системи електронної комунікації, погодженої сторонами.
Відповідно до п. 8.2 Кредитного договору Кредитор має право скористатись правами, зазначеними в п. 8.1. Кредитного договору, та пред`явити Позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин Дефолту, зокрема, у випадку: порушення Позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов`язань за Кредитним договором (п. 8.2.1 Кредитного договору); порушення зобов`язань, встановлених ст. ст. 4, 6, 7 Кредитного договору (п. 8.2.4. Кредитного договору); порушення Позичальником своїх зобов`язань перед Кредитором за будь-якими іншими договорами, укладеними з Кредитором (п. 8.2.7, п. 8.2.11 Кредитного договору).
Згідно п. 8.3 Кредитного договору, якщо Кредитор вирішив скористатися правами, визначеними у підпунктах 8.1.1-8.1.3 п. 8.1 Кредитного договору, він повідомляє про це Позичальника шляхом направлення письмового повідомлення. У цьому разі зобов`язання Кредитора є припиненими, з дати направлення Кредитором відповідного повідомлення або з іншої дати, визначеної Кредитором самостійно. Позичальник зобов`язаний виконати вимогу, зазначену в письмовому повідомленні Кредитора, і здійснити Погашення заборгованості негайно, але не пізніше тридцятого календарного дня з дня направлення Кредитором Позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений менший строк). У разі невиконання Позичальником зазначеної вимоги, Кредитор має право звернути стягнення за Договором забезпечення, пред`явити вимогу Позичальнику/ Поручителям та вжити інші заходи для стягнення заборгованості Позичальника за Договором, які не суперечать законодавству України.
Додатком 1 до Кредитного договору є Графік зниження ліміту.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником 16.04.2021 було укладено наступні договори поруки: 
Договір поруки № 12/Д4-1-РБ/22/417 (далі - Договір поруки 1) між Банком та ОСОБА_1 (далі - Поручитель, відповідач-2);
Договір поруки № 12/Д4-1-РБ/22/416 (далі - Договір поруки 2) між Банком та ОСОБА_2 (далі - Поручитель, відповідач-3). 
Умови договору поруки № 12/Д4-1-РБ/22/417 ідентичні умовам договору поруки № 12/Д4-1-РБ/22/416.
Відповідно до п. 1.1 Договорів поруки Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання Забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Основного договору, що відповідає ч. 1 ст. 554 ЦК. Порукою за цим Договором поруки забезпечується виконання Забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо. 
Згідно п. 1.2 Договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і Позичальник , в порядку та строки, визначені основним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання Забезпечених зобов`язань, що відповідає ч. 2 ст. 554 ЦК. 
Відповідно до п. 2.1 Договорів поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань Кредитор набуває права вимагати від Поручителя виконання ним як солідарним боржником Забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за Забезпеченими зобов`язаннями . Згідно п. 2.2 Договорів поруки Поручитель зобов`язується здійснити виконання Забезпечених зобов`язань протягом п`яти робочих днів з дати отримання відповідної вимоги від Кредитора та в обсязі, зазначеному у такій вимозі. Єдиною підставою для визначення Кредитором у Вимозі розміру забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню Поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою Кредитора для визначення грошових зобов`язань Позичальника перед Кредитором за Основним договором. Відповідно до п. 3.1.2 Договорів поруки Поручитель належним чином і в повному обсязі ознайомлений з положеннями Кредитного договору та Договору поруки, що забезпечує виконання Кредитного договору, цілком розуміє їх зміст і будь-яке посилання в тексті цього Договору на Основний договір чи окремі його положення є достатньою підставою вважати, що ці положення застосовуються рівною мірою до виконання прав і обов`язків Сторін за цим Договором.
Пунктом 3.1.3 Договорів поруки визначено, що Поручитель володіє всією необхідною інформацією про Позичальника, його правовий статус та фінансовий стан, у т.ч. щодо його спроможності здійснювати виконання Забезпечених зобов`язань, а також має всі можливості для самостійного, без участі Кредитора, отримання інформації щодо стану виконання Позичальником Забезпечених зобов`язань. 
Згідно п. 6.4 Договорів поруки Повідомлення та інша кореспонденція між Сторонами за цим Договором здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої Сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправлення.
Позивач виконав зобов`язання, передбачені Кредитним договором, надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 3 173 194 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № bn від 26.04.2021, призначення платежу: "виплата кредиту зг. КД №011/10892/00968105 від 16.04.2021 та листа клієнта №25 від 23.04.2021р. на (купівлю комбайна зернозбирального NEW HOLLAND).

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідачем-1 (Позичальником) порушено взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом) строки не сплачувались, що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором та Виписками, які містяться в матеріалах справи.
15.01.2026 позивачем направлено Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАГОДА" на адресу електронної пошти zlagodarozivka@ukr.net вимогу вх.188/2/896 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, за змістом якої Банк, користуючись правами, передбаченими п. 8.1 Кредитного договору № 011/10892/00968105 від 16.04.2021 повідомив про своє рішення скористатися правом вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом та вимагав достроково виконати зобов`язання з повернення кредиту негайно, але не пізніше десяти календарних днів з дня направлення цієї вимоги, достроково погасити заборгованість за кредитом, яка станом на 13.01.2026 складає 2 594 962 грн 29 коп. та заборгованість по відсоткам в сумі 927 919 грн 52 коп.
29.01.2026 Позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на адресу електронної пошти zlagodarozivka@ukr.net направлена аналогічна за змістом вимога вих. № 188/2/918 та № 188/2/920 від 28.01.2026 про погашення заборгованості за кредитним договором № 011/10892/00968105 від 16.04.2021, яка станом на 13.01.2026 складає 2 594 962 грн 29 коп. та заборгованість по відсоткам в сумі 927 919 грн 52 коп. протягом десяти календарних днів з дати направлення даної вимоги.
Вимоги банку залишені відповідачами без належного реагування. 
За розрахунком позивача, доданим до позовної заяви, заборгованість відповідача-1 за кредитом станом на 13.01.2026 складає 2 594 962 грн 29 коп., заборгованість по відсоткам в 927 919 грн 52 коп.
Зазначена заборгованість відповідачами не погашена, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.
Доказів погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідачі на час розгляду справи не надали.
Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України, підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа мас право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані Кредитним договором № 011/10892/00968105 від 16.04.2021 та договорами поруки № 12/Д4-1-РБ/22/417 від 16.04.2021 та № 12/Д4-1-РБ/22/416 від 16.04.2021.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, та перерахував Позичальнику кредитні кошти у розмірі передбаченому кредитним договором 3 200 000 грн.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З матеріалів справи також вбачається, що відповідач скористався кредитними коштами, проте не виконав в повному обсязі свого зобов`язання з повернення кредиту у строк передбачений п. 1.3 Кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку та платіжною інструкцією № bn від 26.04.2021.
Отже позивач - АТ "Райффайзен Банк" як Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав у повному обсязі.
Проте, як убачається з наданих позивачем до позову банківських виписок по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАГОДА", відповідач-1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, в обумовлені договором строки не здійснив погашення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом.
Перевіривши розрахунок заборгованості по договору № 011/10892/00968105 від 16.04.2021, наданий позивачем до позовної заяви, в частині заборгованості за кредитом, суд установив, що розрахунок здійснено вірно.
Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (постанови Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).
За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Нормами ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.
Водночас, вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Передбачений Кредитним договором № 011/10892/00968105 від 16.04.2021 строк повернення кредиту закінчився 16.04.2026.
Матеріали справи свідчать, що внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась та має місце заборгованість за Кредитним договором № 011/10892/00968105 від 16.04.2021 у сумі 3 522 881 грн 81 коп., де: заборгованість за кредитом - 2 594 962 грн 29 коп., заборгованість за відсотками - 927 919 грн 52 коп.
Для підтвердження наявності заборгованості Позивачем до позовної заяви було надано первинні бухгалтерські документи, а саме меморіальний ордер від 26.04.2021 року, виписку UA093808050000000002063824848.
Відповідно до п. 22.1. ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (дійсний станом на дату видачі кредиту) ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. 
Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. Меморіальні документи застосовуються банком для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банком відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку (п.п.42, 43 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затв. постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 надалі- Положення). 
Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: 1) особові рахунки та виписки з них; 2) аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; 3) книги реєстрації відкритих рахунків; 4) оборотно сальдовий баланс/оборотно-сальдову відомість. У разі складання регістрів бухгалтерського обліку в електронному вигляді банк зобов`язаний зробити їх копії на паперових носіях на вимогу учасників операції, а також органів контролю та правоохоронних органів відповідно до вимог законодавства України. 
Так, зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. 
Згідно з пунктом 62 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій.
При цьому, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). 
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. 
Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором а саме надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 3 173 194 грн 00 коп.
При цьому, з банківських виписок та розрахунку заборгованості вбачається, що Позичальником здійснювались погашення заборгованості у загальному розмірі 883 674 грн 25 коп.
Відповідач-1 доказів повернення кредитних коштів за Кредитним договором в повному обсязі суду не надав.
Щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості суд відзначає, що позовні вимоги в даній справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Тому, ефективний судовий захист прав та інтересів позивача є можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом. Такий розгляд впливає, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних відносин.
Захист прав кредитора у справі за його позовом до боржника і поручителів у межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності, оскільки не допускає роз`єднання вимог кредитора до сторін солідарного зобов`язання залежно від суб`єктного складу останнього. 
Господарський процесуальний кодекс України у редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року, передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонам якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1 частини першої статті 20 ГПК України). 
З 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду: спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Така юрисдикція визначається, враховуючи суб`єктний склад основного зобов`язання. 
Основне зобов`язання в даній справі з надання кредитних коштів виникло між юридичними особами, наявність фізичної особи поручителя в даному випадку не є вирішальною для визначення суб`єктної юрисдикції справи у спорі. 
Даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 1 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включно зі сплатою основного боргу, процентів, неустойки, від шкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язання частково (ч. 2 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України).
Кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо (ст. 543 ЦК України).
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами-2,-3 укладено Договори поруки № 12/Д4-1-РБ/22/417 від 16.04.2021 та № 12/Д4-1-РБ/22/416 від 16.04.2021.
Відповідачами-2,-3 не надано заперечень щодо факту укладення між сторонами даний Договорів поруки.
Отже, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором боржника за основним зобов`язанням і поручителем кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.
Щодо підстав припинення поруки необхідно зазначити, що відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Жодної з підстав для припинення дії Договорів поруки № 12/Д4-1-РБ/22/417 від 16.04.2021 та № 12/Д4-1-РБ/22/416 від 16.04.2021, визначених ст. 559 ЦК України, судом не встановлено.
Поряд з цим, судом встановлено, що зобов`язання за кредитним договором відповідачем-1 не виконані. Отже, зобов`язання за Основним договором не припинились, а оскільки Договори поруки укладено сторонами для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, то не припинилась і дія Договорів поруки.
Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Суд враховує, що відповідач-2 - ОСОБА_1 є одним із засновників, а відповідач-3 - ОСОБА_2 є як одним із засновників так і керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАГОДА» (Позичальник, відповідача-1). 
Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачам-1,-2,-3 було достеменно відомо про наявність заборгованості за Кредитним договором.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною "права на суд", адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії").
Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.
Суд зазначає, що укладаючи договір сторони розраховували на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладанні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.
При укладанні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. 
Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору.
Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Статтею 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Отже, відповідач у справі самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.
Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів. Таким чином, судом розцінюється критично посилання відповідача на його незадовільний фінансовий стан та дані фінансової звітності також з огляду на те, що майновий стан відповідача є наслідком його господарської діяльності, а також, наслідком його власного комерційного розрахунку та ризику.
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 218 Господарського кодексу України).
Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Позивачем не застосовано до відповідача відповідальності за порушення умов Кредитного договору, а саме не стягується будь-яких штрафних санкцій. 
Таким чином, саме умовами Кредитного договору сторони погодили порядок, розмір та строки сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а отже позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом та процентами є обґрунтованими.
Також суд звертає увагу, що, введення на території України режиму воєнного стану є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому відповідачем боргу за Кредитним договором.
Враховуючи зазначене, стягненню солідарно з відповідачів-1,-2,-3 на користь позивача підлягає сума заборгованості за кредитом в розмірі 2 594 962 грн 29 коп., заборгованість за відсотками - 927 919 грн 52 коп.
За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" підлягають задоволенню. 
Враховуючи приписи статті 129 ГПК України, з відповідачів-1,-2,-3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 14 091 грн 53 коп. з кожного відповідача у справі.
Керуючись ст.ст. 42, 46, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАГОДА", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити. 
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАГОДА" (вул. Коновалова, 45, с. Зеленопіль, Розівський район, Запорізька область, 70311, ідентифікаційний номер юридичної особи 03748928), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011 м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) заборгованість за Кредитним договором № 011/10892/00968105 від 16.04.2021: заборгованість за кредитом в розмірі 2 594 962 (два мільйони п`ятсот дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн 29 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 927 919 (дев`ятсот двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн 52 коп.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЛАГОДА" (вул. Коновалова, 45, с. Зеленопіль, Розівський район, Запорізька область, 70311, ідентифікаційний номер юридичної особи 03748928) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011 м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) 14 091 (чотирнадцять тисяч дев`яносто одна) грн 53 коп. судового збору. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011 м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) 14 091 (чотирнадцять тисяч дев`яносто одна) грн 53 коп. судового збору. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011 м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) 14 091 (чотирнадцять тисяч дев`яносто одна) грн 53 коп. судового збору. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 16.07.2026.

Суддя С.С. Дроздова 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.