ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/7132/25 пров. № А/857/53961/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Глушка І.В.,
суддів Затолочного В.С., Судової -Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року, ухвалене суддею Кафарським В.В. у м. Івано-Франківську у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №300/7132/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, 
ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) через представника Романківа Ігоря Михайловича звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області (далі – відповідач 2), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.09.2025 року за №092650008167 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.09.2025 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано – Франківській області призначити ОСОБА_1 з 01.09.2025 року дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці) періоди його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: з 11.03.2022 по 21.05.2022, з 23.05.2022 по 19.10.2022, з 21.10.2022 по 04.02.2023, з 15.02.2023 по 02.04.2023, з 14.04.2023 по 22.05.2023, з 02.06.2023 по 24.07.2023, з 29.07.2023 по 28.09.2023, з 15.10.2023 по 17.11.2023, з 24.11.2023 по 08.02.2024, з 17.04.2024 по 04.08.2024, з 22.08.2024 по 11.09.2024, з 20.09.2024 по 30.09.2024, з 30.09.2024 по 29.01.2025, з 16.02.2025 по 16.04.2025, з 04.05.2025 по 30.07.2025.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.09.2025 року за №092650008167 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.09.2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 03.09.2025 року дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці) періоди його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: з 11.03.2022 по 21.05.2022, з 23.05.2022 по 19.10.2022, з 21.10.2022 по 04.02.2023, з 15.02.2023 по 02.04.2023, з 14.04.2023 по 22.05.2023, з 02.06.2023 по 24.07.2023, з 29.07.2023 по 28.09.2023, з 15.10.2023 по 17.11.2023, з 24.11.2023 по 08.02.2024, з 17.04.2024 по 04.08.2024, з 22.08.2024 по 11.09.2024, з 20.09.2024 по 30.09.2024, з 30.09.2024 по 29.01.2025, з 16.02.2025 по 16.04.2025, з 04.05.2025 по 30.07.2025.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначені в ньому обставини не відповідають дійсності. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги з посиланням на пенсійне законодавство, скаржник зазначає, що кратне обчислення (один місяць служби за три місяці) періодів безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації передбачено для призначення пенсії відповідно до положень Закону України № 2262. При призначенні пенсії згідно з пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058 кратність не застосовується, стаж враховується в одинарному розмірі. 
Оскільки ОСОБА_1 звернувся до органів Фонду саме із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, а не пенсії за вислугу років згідно з Законом № 2262, правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці) періодів його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 11.03.2022 по 21.05.2022, з 23.05.2022 по 19.10.2022, з 21.10.2022 по 04.02.2023, з 15.02.2023 по 02.04.2023, з 14.04.2023 по 22.05.2023, з 02.06.2023 по 24.07.2023, з 29.07.2023 по 28.09.2023, з 15.10.2023 по 17.11.2023, з 24.11.2023 по 08.02.2024, з 17.04.2024 по 04.08.2024, з 22.08.2024 по 11.09.2024, з 20.09.2024 по 30.09.2024, з 30.09.2024 по 29.01.2025, з 16.02.2025 по 16.04.2025, з 04.05.2025 по 30.07.2025, на переконання скаржника, відсутні
Інші учасники справи правом подання письмового відзиву не скористались. Відповідно ч.4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав. 
Судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 03 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів відповідачем, згідно рішення від 12.09.2025 року за №092650008167 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У спірному рішенні пенсійним органом зазначено, що страховий стаж позивача становить 22 роки 13 днів. Відмова мотивована відсутністю необхідного страхового стажу.
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.09.2025 року за №092650008167 про відмову позивачу у призначенні пенсії, зокрема в частині не зарахування спірного періоду роботи в кратному розмірі (один місяць служби за три місяці), позивач звернувся до суду за захистом порушеного права на належне пенсійне зпбезпечення.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Вимогами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Водночас, у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Отже, положеннями пункту 4 частини 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість дострокового виходу на пенсію учасникам бойових дій.
Згідно статті 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Відповідно до абзацу 7 підпункту 1 пункту 2.3 розділу II «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2014 №530, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах – один місяць служби за три.
Підпунктом «а» пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці, зокрема час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Таким чином, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах – один місяць служби за три місяці.
За змістом правозастосування, яке міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а, зарахування до спеціального та пільгового стажу періоду проходження військової служби в потрійному розмірі є належним правозастосуванням вказаних нормативних положень.
Судом першої інстанції слушно зазначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Вказані висновки суду відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 05.06.2018 у справі №348/347/17, від 30.07.2019 у справі №346/1454/17, від 02.04.2020 у справі №185/4140/17, від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а.
Також, обчислення періоду служби саме в трикратному розмірі стосується особливого порядку проходження служби, а саме: безпосередньої участі у бойових діях.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.28).
Окрім того, відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №4051 від 11.08.2025, ОСОБА_1 в період з 11.03.2022 по 21.05.2022, з 23.05.2022 по 19.10.2022, з 21.10.2022 по 04.02.2023, з 15.02.2023 по 02.04.2023, з 14.04.2023 по 22.05.2023, з 02.06.2023 по 24.07.2023, з 29.07.2023 по 28.09.2023, з 15.10.2023 по 17.11.2023, з 24.11.2023 по 08.02.2024, з 17.04.2024 по 04.08.2024, з 22.08.2024 по 11.09.2024, з 20.09.2024 по 30.09.2024, з 30.09.2024 по 29.01.2025, з 16.02.2025 по 16.04.2025, з 04.05.2025 по 30.07.2025 приймав участь у здійсненні таких заходів, перебуваючи в Малинській міській ТГр Коростенського району Житомирської області, Слов`янській міській ТГр Краматорського району Донецької області.
Аналіз положень Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що особа, яка брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів має право на призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах як учаснику бойових дій – один місяць служби за три місяці.
Таким чином, враховуючи вищенаведене та докази наявні в матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення ГУПФ України в Донецькій області від 12.09.2025 за №092650008167 щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону 1058-IV.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata – принципу остаточності рішень суду.
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав – учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Враховуючи вказане, за встановлених обставин у справі суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії відповідача 1 у відмові в призначенні дострокової пенсії за віком є протиправними.
Обраний судом апеляційної інстанції спосіб захисту порушеного права не є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Таким чином, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та є довільним тлумаченням норм закону.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315,316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі №300/7132/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк