ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2026 м. Дніпро Справа № 912/770/26
Центральний апеляційний господарський суд у складі 
головуючого судді: Віннікова С.В. доповідач, 
суддів: Андрейчука Л.В., Висоцького А.М.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2026 (суддя Кузьміна Б.М., повний текст якого складений 05.06.2026) у справі № 912/770/26,
за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області)
до Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області 
про стягнення 8 323,92 грн,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про стягнення завданої державі шкоди у розмірі 8 323,92 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства: на території заповідного урочища "Любиме" Кропивницького району Кіровоградської області встановлено факт порушення режиму охорони території заповідного урочища, зокрема наявність пластикових пляшок у кількості 18 шт., що стало підставою для розрахунку збитків внаслідок засмічення території заповідного урочища.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2026 у справі №912/770/26 у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2026 у справі № 912/770/26 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Державна екологічна інспекція Придніпровського округу зазначила, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову.
Скаржник вказує, що факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства є достовірно встановленим і підтверджується актом перевірки від 26.07.2024 № 65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24, охоронним зобов`язанням щодо території заповідного урочища місцевого значення «Любиме», а також постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2024 у справі № 403/409/24, якою посадову особу Устинівської селищної ради притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 91 КУпАП.
Інспекція наголошує, що місцевий господарський суд, фактично визнавши наявність правопорушення, підтвердженого чинним судовим рішенням, безпідставно відмовив у відшкодуванні шкоди. На переконання скаржника, це створює ситуацію, коли особа притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення, але безпідставно звільняється від цивільно-правового обов`язку відшкодувати завдану державі шкоду, що прямо суперечить принципам повного відшкодування шкоди та невідворотності юридичної відповідальності у сфері охорони довкілля.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки предметом спору є відшкодування шкоди, заподіяної засміченням території природно-заповідного фонду, а не забрудненням земель. Законодавець чітко розмежовує поняття «засмічення» та «забруднення» земель як самостійні види порушень, для яких встановлено окремі правові підстави відповідальності та різні механізми обчислення шкоди.
Скаржник вважає помилковими висновки суду щодо необхідності надання матеріалів ґрунтових досліджень, актів відбору проб та протоколів вимірювань, стверджуючи, що суд безпідставно ототожнив засмічення із забрудненням. Для встановлення факту засмічення земель є достатньою фіксація наявності на відкритому ґрунті сторонніх предметів, сміття та відходів, що підтверджується складеними матеріалами державного нагляду (контролю).
На переконання Інспекції, застосований судом першої інстанції підхід нівелює самостійне правове значення засмічення земель через ставлення його у залежність від доведення ознак забруднення, істотно звужує сферу дії природоохоронного законодавства, унеможливлює притягнення порушників до відповідальності та суперечить превентивній функції екологічного права.
Посилаючись на статтю 13 Конституції України та статтю 56 Закону України «Про охорону земель», скаржник стверджує, що факт засмічення земельних ділянок селищною радою доведено належним чином, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи 

Устинівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області правом на подання відзиву не скористалась.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Віннікова С.В. (доповідач), судді Андрейчук Л.В., Висоцький А.М.
Ухвалою від 29.06.2026 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2026 у справі № 912/770/26 залишено без руху, надано апелянту протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме: доплатити судовий збір у сумі 360,00 грн на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції, докази чого надати суду.
Через підсистему "Електронний суд" 30.06.2026 від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) надійшла заява про усунення недоліків з долученням відповідних доказів.
Ухвалою від 06.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2026 у справі № 912/770/26. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Частинами 1, 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.05.2023 Департаментом екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної військової адміністрації оформлено Охоронне зобов`язання № ЗУ 44-564 (далі - Охоронне зобов`язання), за яким Устинівській селищній раді Кропивницького району Кіровоградській області передається під охорону та дотримання встановленого режиму територія заповідного урочища місцевого значення "Любиме", загальною площею 64,0 га в адміністративних межах Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області.
Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (далі - позивач), відповідно до вимог статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статті 21 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020, Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 24.02.2023 № 40, Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2024 році, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 05.12.2023 № 159 та наказу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) від 17.07.2024 № 291-ТП, у період з 22.07.2024 до 26.07.2024 провела перевірку в частині здійснення делегованих повноважень органам виконавчої влади в Устинівській селищній раді (код ЄДРПОУ 04364549, місцезнаходження вул. Ювілейна, 4, селище Устинівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28600, далі - відповідач) за результатами якої склала Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24 (далі - Акт перевірки, а.с. 9 -на звороті - 21).
Відповідно до Акта перевірки, її проведено у присутності секретаря Устинівської селищної ради, першого заступника селищного голови, начальника відділу земельних відносин та агропромислового розвитку селищної ради, начальника відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою Устинівської селищної ради.
В Акті перевірки зазначено, що в ході перевірки території заповідного урочища місцевого значення "Любиме" виявлено побутове засмічення території покинутою тарою в кількості 18 (вісімнадцяти) штук.
Акт перевірки підписано без зауважень уповноваженою особою відповідача - першим заступником Устинівського селищного голови, начальником відділу земельних відносин та агропромислового розвитку селищної ради, начальником відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою селищної ради.
Акт перевірки складено у 2 примірниках. Примірник цього акта на 25 сторінках отриманий 26.07.2024 першим заступником селищного голови Устинівської селищної ради.
31.07.2024 позивач скерував на адресу відповідача вимогу, відповідно до пункту 30 якої відповідачу належало усунути виявлені недоліки (засмічення побутовими відходами), які були виявлені під час проведення перевірки території об`єкта ПЗФ заповідного урочища "Любиме" (а.с. 22-23).
01.08.2024 позивач скерував на адресу відповідача претензію № 5.1/169-ПР, з вимогою відшкодувати збитки у розмірі 8 323,92 грн.
До претензії додано розрахунок розміру шкоди від 31.07.2024 на суму 8 323,92 грн (а.с. 24-25).
У розрахунку зазначено, що він виконаний на підставі такс, вказаних у додатку № 10 до постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2023 № 575 "Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту, забруднення та засмічення їх територій", із врахуванням індексу інфляції 
У розрахунку вказані такі вихідні дані: вид порушення - "побутове засмічення території: пластикова пляшка", розмір шкоди (за одиницю)/грн - "462,44", сума заподіяної шкоди/гривень - "8323,92".
Отже, заявлена до стягнення сума розрахована позивачем за побутове засмічення території 18-ма пластиковими пляшками.
05.09.2024 відповідач скерував на адресу позивача відповідь на претензію № 02-22/880 (а.с. 26), у якій повідомив про ліквідацію 18 пластикових пляшок.
Постановою від 12.09.2024 у справі № 403/409/24 Устинівський районний суд Кіровоградської області притягнув посадову особу Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області до відповідальності за адміністративне правопорушення за статтею 91 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн (а.с. 31 на звороті - 33).
17.01.2025 відповідач, відповідаючи на лист позивача від 13.01.2025 № 2-225-11, повідомив про відсутність наміру оплачувати нараховані позивачем суми.
За наслідками розгляду позову Господарським судом Кіровоградської області прийнято оскаржуване рішення у даній справі. 

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Колегія суддів констатує, що причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода позивача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та вимога його cкасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши апеляційну скаргу без повідомлення сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом спору у цій справі є вимога Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про стягнення з Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області завданої державі шкоди у розмірі 8 323,92 грн, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства внаслідок побутового засмічення території заповідного урочища місцевого значення «Любиме» 18 пластиковими пляшками.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що розміщення на земельній ділянці покинутої пластикової тари у кількості 18 штук призвело або могло призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини, зокрема матеріалів ґрунтових досліджень, актів відбору проб та протоколів вимірювань відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 № 171 (далі - Методика № 171).
Колегія суддів вважає такі висновки місцевого господарського суду помилковими, з огляду на таке.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 912/823/18, від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19, від 03.11.2021 у справі № 922/1705/20, від 02.06.2022 у справі № 920/821/18 та від 11.01.2024 у справі № 922/618/22.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України.
Правовий режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду України, їх класифікація, форми охорони та статус встановлюються Законом України «Про природно-заповідний фонд України» (далі- Закон № 2456-XII).
Відповідно до статті 29 Закону № 2456-XII заповідними урочищами оголошуються лісові, степові, болотні та інші відокремлені цілісні природні ландшафти, що мають важливе наукове, природоохоронне і естетичне значення, з метою збереження їх у природному стані.
Статтею 30 Закону № 2456-XII передбачено, що на території заповідних урочищ забороняються всі види рубок, у тому числі санітарні, рубки формування і оздоровлення лісів, видалення захаращеності та будь-яка діяльність, що порушує природні процеси, які відбуваються у природних комплексах, включених до їх складу, відповідно до вимог, встановлених для природних заповідників. Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заповідними урочищами, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.
За приписами підпунктів 3, 6 пункту 1 Розділу ІІІ Положення про заповідне урочище місцевого значення «Любиме», затвердженого розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 19.04.2023 № 359-р (далі - Положення), на території заповідного урочища забороняється будь-яка діяльність, яка суперечить меті та завданням заповідного урочища і загрожує збереженню природного комплексу, у тому числі розведення вогнищ, організація місць відпочинку населення, а також будь-яке засмічення та забруднення території.
Пунктом 3 Розділу ІІІ Положення та статтею 60 Закону № 2456-XII закріплено, що забезпечення дотримання режиму заповідного урочища покладається на землекористувача.
Згідно з Охоронним зобов`язанням № ЗУ 44-564 від 08.05.2023 територія заповідного урочища місцевого значення «Любиме» загальною площею 64,0 га передана під охорону та дотримання встановленого режиму Устинівській селищній раді Кропивницького району Кіровоградської області. 
Відповідно до пунктів 3, 4 вказаного Охоронного зобов`язання селищна рада взяла на себе обов`язок забезпечувати охорону та збереження заповідного урочища і суворо дотримуватися встановленого режиму.
Колегія суддів наголошує, що у природоохоронних спорах щодо об`єктів природно-заповідного фонду цивільно-правову відповідальність несе не лише особа, яка безпосередньо вчинила протиправні фізичні дії (зокрема, залишила сміття), а й особа, на яку законом чи охоронним зобов`язанням покладено обов`язок забезпечувати охорону відповідної території, якщо заподіяння шкоди стало наслідком її протиправної бездіяльності - незабезпечення належного контролю та режиму збереження природно-заповідного фонду.
Зазначений висновок узгоджується із послідовною судовою практикою Верховного Суду (постанови Касаційного господарського суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23).
Як свідчать матеріали справи, наявність побутового засмічення території урочища покинутою тарою в кількості 18 пластикових пляшок і факт порушення встановленого режиму охорони зафіксовані в Акті перевірки від 26.07.2024 № 65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24. Вказаний акт складено за участю уповноважених представників відповідача та підписано ними (зокрема, першим заступником селищного голови, начальником відділу земельних відносин та агропромислового розвитку, начальником відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою селищної ради) без жодних зауважень чи заперечень.
Крім того, у відповіді від 05.09.2024 № 02-22/880 на претензію Інспекції Устинівська селищна рада прямо підтвердила факт перебування зазначених пляшок на території урочища, повідомивши про їх наступну ліквідацію.
Разом з тим, постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2024 у справі № 403/409/24 встановлено, що 26 липня 2024 року під час перевірки Устинівської селищної ради на території заповідного урочища місцевого значення «Любиме» виявлено побутове засмічення тарою скляних та ПЕТ-пляшок у кількості 18 шт., а також місця розпалювання вогнищ, чим допущено порушення статті 30 Закону № 2456-XII, підпунктів 3, 6 пункту 1 Розділу ІІІ Положення та умов Охоронного зобов`язання від 08.05.2023 № ЗУ 44-564. За вказане правопорушення до адміністративної відповідальності за статтею 91 КУпАП притягнуто начальника відділу земельних відносин та агропромислового розвитку Устинівської селищної ради, на яку розпорядженням селищного голови та пунктом 2.5 посадової інструкції безпосередньо покладено забезпечення виконання обов`язків з охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду. У межах зазначеної справи посадова особа селищної ради повністю визнала свою вину у неналежному забезпеченні режиму охорони заповідного урочища та допущенні його засмічення.
Відповідно до частини шостої статті 75 Господарського процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, постановою суду у справі № 403/409/24 встановлено факт порушення встановленого режиму території заповідного урочища місцевого значення «Любиме», що виявився у наявності 18 покинутих пляшок, а також факт протиправної бездіяльності відповідної посадової особи Устинівської селищної ради, яка полягала у незабезпеченні належного контролю за збереженням об`єкта природно-заповідного фонду.
Відтак, факт порушення режиму охорони заповідного урочища «Любиме» та причинний зв`язок між бездіяльністю відповідача і завданою державі шкодою у вигляді засмічення заповідної території є належним чином доведеними.
Щодо посилання суду першої інстанції на відсутність лабораторних досліджень ґрунту та відбору проб за Методикою № 171, колегія суддів зазначає таке.
Порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання та фізичними особами, через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, допущеного внаслідок дії чи бездіяльності, встановлює Методика визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 № 171 (у редакції наказу Мінприроди від 04.04.2007 № 149).
У пунктах 3.1– 3.3 вказаної Методики визначено, що:
землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення) (пункт 3.1);
землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища (пункт 3.2);
факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель (пункт 3.3).
Відповідно до пункту 3.4 Методики визначення обсягу забруднення земельних ресурсів у кожному випадку є самостійним завданням через різноманітність геоморфологічних, геологічних та гідрологічних умов. За наявності інформації про кількість (об`єм, маса) забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар землі, визначаються площа, глибина проникнення.
Пунктами 3.5, 3.5.1 Методики визначено, що при виявленні засмічення визначаються на місці обсяги засмічення відходами та інші показники, які необхідні для визначення розмірів шкоди. Об`єм відходів (куб.м), що спричинили засмічення, встановлюють за об`ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням.
Відповідно до норм природоохоронного законодавства, зокрема Методики, умовою кваліфікації такого правопорушення, як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Отже, забруднення або можливе забруднення навколишнього природного середовища є кваліфікуючими ознаками такого правопорушення, як засмічення земель, за яке передбачено відповідальність у вигляді відшкодування шкоди.
Тобто, заявляючи вимоги про відшкодування шкоди внаслідок засмічення земельної ділянки позивачу необхідно довести, що таке засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища (наприклад землі, надр, води, атмосферного повітря, тощо), відобразивши відповідне, зокрема, в оформленому відповідно до пункту 3.3 Методики акті перевірки, що підтверджує факт засмічення земельної ділянки та є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог природоохоронного законодавства суб`єктами господарювання.
До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 18 лютого 2025 року у справі № 921/166/24, а також Центральний апеляційний господарський суд у постанові від 03.06.2026 у справі № 912/3184/24.
Таким чином, навіть у межах регулювання загальної Методики № 171 доведення ознаки засмічення («може призвести до забруднення») не вимагає обов`язкового відбору проб ґрунту чи лабораторних досліджень шарів зони аерації, а підтверджується належним оформленням акта перевірки, складеного уповноваженими посадовими особами контролюючого органу.
Розрахунок збитків у цій справі здійснено позивачем не за Методикою № 171, а на підставі спеціального нормативно-правового акта.
Відповідно до статті 65 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу природних комплексів та об`єктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї норми закону постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575 затверджено «Спеціальні такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» (далі - Постанова КМУ № 575).
Додатком 10 до Постанови КМУ № 575 затверджено таксу для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту, забруднення та засмічення їх територій.
Вказаним нормативно-правовим актом встановлено спеціальні нормативні такси для території природно-заповідного фонду саме за побутове засмічення території (покинуту річ, банку, пляшку, тару тощо) із розрахунку фіксованого розміру шкоди за одну одиницю (штуку), а не за площу чи кубічний метр залягання відходів базовий розмір такси за 1 одиницю покинутої тари (пляшки) згідно з Додатком 10 становить 44,00 грн.
Розмір шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду, обчислюється з урахуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) та коефіцієнта, яким визначається особлива природоохоронна цінність територій та об`єктів природно-заповідного фонду за встановленою формулою: Ні = (Нп х І / 100) х 10,
де Ні - розмір шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду у поточному році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю;
Нп - такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду за одну одиницю, встановлена у додатках 1-12 до постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2022 р. № 575“ Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд”, гривень;
І - індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків;
10 - коефіцієнт, яким визначається особлива природоохоронна цінність територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Актуальний розмір шкоди за 1 одиницю тари становить: (44,00 х 105,1/100)х10=462,44 грн.
Загальний розмір завданої державі шкоди склав: 18 шт х 462,44 грн = 8 323,92 грн.
Законодавець у спеціальному нормативному акті (Постанові КМУ № 575) установив нормативний, фіксований спосіб обчислення збитків за порушення заповідного режиму покинутою тарою, який є самостійним складом екологічного правопорушення та не обумовлює настання відповідальності обов`язковим проникненням хімічних сполук у товщу ґрунту чи зміною родючості шарів зони аерації.
Саме перебування побутового сміття (пляшок) на території об`єкта природно-заповідного фонду вже є грубим порушенням природоохоронного режиму заповідного урочища та завдає шкоди його природному комплексу, міра компенсації якої визначена Кабінетом Міністрів України в імперативних таксах за одиницю відходу.
Факт оперативного прибирання (ліквідації) відповідачем 18 пластикових пляшок після складення акта перевірки не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну за час порушення режиму заповідного урочища. 
За приписами статті 1166 ЦК України та статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» усунення наслідків припиняє протиправний стан на майбутнє, проте обов`язок відшкодувати державі завдані збитки зберігається в повному обсязі.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про доведеність складу цивільного правопорушення: наявності заподіяної шкоди у розмірі 8 323,92 грн, протиправної бездіяльності Устинівської селищної ради щодо неналежного виконання зобов`язань з охорони заповідного урочища «Любиме», причинного зв`язку між бездіяльністю та настанням шкоди.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2026 підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову Державної екологічної інспекції Придніпровського округу в повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006" Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту вчинення відповідачем правопорушення у сфері охорони природно-заповідного фонду, застосувавши положення загальної Методики № 171 та ототожнивши засмічення території заповідного урочища пластиковою тарою із забрудненням земель, що призвело до необґрунтованої відмови у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді апеляційної інстанції в порядку статті 269 ГПК України, апеляційна скарга Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2026 скасуванню з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
У разі скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат (частина 14 статті 129 ГПК України).
Згідно з частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За подання позовної заяви в електронній формі ставка судового збору становила 2 662,40 грн (3 328,00 х 0,8).
Судовий збір за подання апеляційної скарги в електронній формі становить 3 993,60 грн (3 328,00 х 150% х 0,8).
Оскільки апеляційна скарга та позовні вимоги Інспекції підлягають задоволенню повністю, з Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області на користь Державної екологічної інспекції Придніпровського округу підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 662,40 грн та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 993,60 грн.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) задовольнити. 

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.06.2026 по справі № 912/770/26 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Стягнути з Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (28600, смт. Устинівка, вул. Ювілейна, буд. 4, код ЄДРПОУ 04364549) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (50103, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 92, код ЄДРПОУ 43877118 за реквізитами рахунок (IBAN) UA278999980333179331000011555, отримувач коштів ГУК у Кіровоградській області/тг с. Устинівка, код ЄДРПОУ 37918230, код класифікації доходів бюджету 24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності), банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.)), шкоду у розмірі 8 323,92 грн.
Стягнути з Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (28600, смт. Устинівка, вул. Ювілейна, буд. 4, код ЄДРПОУ 04364549) на користь Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (50103, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 92, код ЄДРПОУ 43877118) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 662,40 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 993,60 грн. 
Видачу наказу доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.
Повна постанова складена та підписана 14.09.2026.

Головуючий суддя С.В. Вінніков

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя А.М. Висоцький