ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
31.08.2026 | Справа № 910/7922/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, просп. Берестейський, 65, ідентифікаційний код 30115243)
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ідентифікаційний код 31681672)
про стягнення 26 800, 00 грн,

Представники сторін: не викликались 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (далі - позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (далі - відповідач) про стягнення 26 800, 00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" застраховано автомобіль "Mazda 323", державний номер НОМЕР_1 , згідно з договору добровільного страхування наземного транспорту FA 296101 від 24.07.2023, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем "HYUNDAI SANTA FE", державний номер НОМЕР_2 . Позивачем, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, було здійснено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля " Mazda 323", державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 30 000, 00 грн. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.08.2023 року водія автомобіля "HYUNDAI SANTA FE", державний номер НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем "Mazda 323", державний номер НОМЕР_1 . Цивільна відповідальність власника транспортного засобу "HYUNDAI SANTA FE", державний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша", згідно з полісом № EP- 214916383, а тому позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача. Відповідач надав відповідь від 26.02.2024 року, якою відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач звернувся з даною позовною заявою до суду про стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку суброгації у розмірі 26 800, 00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
16.07.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд закрити провадження у справі за відсутністю предмета спору та залишити позов без розгляду, оскільки позивачем до заяви про виплату страхового відшкодування не додано достатніх документів для підтвердження права на отримання такої виплати.
За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.
При цьому предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
У даному випадку, предметом спору є стягнення з відповідача 26 800, 00 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.
Будь-якого врегулювання питань, пов`язаних із предметом спору у даній справі між позивачем та відповідачем не відбувалося, доказів зворотного матеріали справи не містять, отже підстави для закриття провадження у справі відсутні.
В той же час, залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.
Підстави залишення позову без розгляду визначені статтею 226 Господарського процесуального кодексу України.
Обґрунтування відповідача фактично зводяться до заперечень по суті позовних вимог, і жодних підстав для залишення позову без розгляду, передбачених статтею 226 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлено.
20.07.2026 (зареєстровано 21.07.2026) позивачем через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" подано відповідь на відзив, у якій Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" зазначає про безпідставність заперечень відповідача, викладених у відзиві, оскілки особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, також має право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
21.07.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" подано заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач наголошує на тому, що страхувальник під час звернення за виплатою не підтвердила свій статус власника або уповноваженої особи (потерпілого), а відтак, не підтверджено перехід права вимоги до позивача, отже обов`язку виплати у відповідача не виникало.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
Між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" як страховиком та ОСОБА_1 як страхувальником укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №FA-00296101, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом - автомобілем марки "Mazda 323"; реєстраційний номер НОМЕР_3 ; номер кузова НОМЕР_4 , 1995 року випуску.
Строк дії договору: з 24.07.2023 до 23.07.2024, що відповідає строку дії Поліса ОСЦПВ серії AT № 4158231.
Згідно умов договору до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП без вини ("пряме врегулювання").
08.08.2023 на дорозі Н-03 - Житомир - Чернівці сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "Hyndai Santa FE", д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Mazda 323" д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.
В той самий день ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" із заявою про настання події.
Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) зафіксовано характер пошкоджень автомобіля "Mazda 323" д.н.р. НОМЕР_1 .
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.08.2023 у справі №686/21438/23 встановлено порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
24.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" із заявою про виплату страхового відшкодування №1375.
Згідно зі звітом №20-R/13/10, складеного оцінювачем Д.Б. Видутою, ринкова вартість Mazda 323, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала - 77 890, 91 грн., натомість ринкова вартість вказано ТЗ в пошкодженому стані склала - 30 680, 69 грн.
Позивачем складений та підписаний страховий акт №21817/02/923 від 03.11.2023, яким пошкодження транспортного засобу - "Mazda 323" д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховою подією та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 30 000, 00 грн.
На підставі складеного страхового акту, виконуючи свої зобов`язання за договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №FA-00296101, Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" перерахувало на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 30 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №373782 від 06.11.2023.
18.11.2023 позивач направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування вих. №05230/9223, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Hyndai Santa FE", д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яким спричинено ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша".
У відповідь на вказану заяву відповідач направив лист №ЦВ24-0269 від 26.02.2024, у якому повідомив про відсутність правових підстав для прийняття рішення про випалу страхового відшкодування, оскільки всупереч вимог підпункту «б» пункту 2 статті 35 Закону
України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивачем не додано до заяви документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування, який не є потерпілим або його законним представником.
Позаяк, відповідач вимоги за даною заявою не задовольнив, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 26 800, 00 грн страхового відшкодування.
В свою чергу, відповідач в заперечення проти задоволення позовних вимог посилається на ті обставини, що ОСОБА_1 не є власником пошкодженого майна згідно з реєстраційними документами, і позивачем до заяви про виплату страхового відшкодування не додано достатніх документів для підтвердження права на отримання такої виплати ОСОБА_1 .
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 27 Закону України "Про страхування" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
Отже, з огляду на положення ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 108 Закону України "Про страхування" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для набуття позивачем права вимоги щодо виплати страхового відшкодування (в порядку заміни кредитора в зобов`язанні) є факт фактичної виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо недоведеності переходу права вимоги до позивача з огляду на те, що ОСОБА_1 не підтверджено свій статус власника або уповноваженої особи (потерпілого).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_5 від 01.12.2021 власником застрахованого автомобіля "Mazda 323", д.р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .
У постанові від 06.06.2018 у справі № 597/1070/15-ц за позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, Верховний Суд дійшов висновку про те, що особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. 
Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
У заяві № 1374 від 24.10.2023 ОСОБА_3 зазначила, що не заперечує та просить належну до виплати суму страхового відшкодування за страховим випадком що стався 08.08.2023 з автомобілем Mazda 323 1995 року випуску д.р.н. НОМЕР_1 , застрахованого за договором страхування № FA 296101, сплатити на реквізити згідно наданої заяви ОСОБА_1 .
Отже, оскільки ОСОБА_1 на законних підставах експлуатувала автомобіль "Mazda 323" д.р.н. НОМЕР_1 , остання мала право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну.
Таким чином, до позивача перейшло в межах суми право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.
З наявних в матеріалах справи копії постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.08.2023 у справі №686/21438/23 та Відповіді від НПУ вбачається, що транспортний засіб - "Hyndai Santa FE", д.р.н. НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло пошкодження автомобіля марки "Mazda 323" д.р.н. НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_2 .
Доказів того, що ОСОБА_2 не мав права керування транспортним засобом марки "Hyndai Santa FE", д.р.н. НОМЕР_2 та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 на законних підставах керував вказаним транспортним засобом.
Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Вина ОСОБА_2 встановлена в судовому порядку, та доказів наявності вини інших осіб в ДТП, що відбулася 08.08.2023 суду не надано.
Під час розгляду справи судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформлений полісом серії EP №214916383, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "Hyndai Santa FE", д.р.н. НОМЕР_2 , який був діючим на момент ДТП - 08.08.2023.
Згідно п.п. 1.1, 1.4 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Отже, оскільки ОСОБА_2 експлуатував автомобіль марки "Hyndai Santa FE", д.р.н. НОМЕР_2 на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша". 
Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
При цьому, відповідно до п. 12.1 ст. 12 зазначеного вище Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Вказаним договором (поліс ЕР №214916383) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн, франшиза - 3 200, 00 грн.
Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії ЕР №214916383 розміри лімітів відповідальності (160 000,00 грн.) та франшизи (3 200, 00 грн), суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 26 800, 00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач під час розгляду справи не надав доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.
Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ідентифікаційний код 31681672) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, просп. Берестейський, 65, ідентифікаційний код 30115243) суму страхового відшкодування в розмірі 26 800 грн 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 грн 40 коп.
3. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.08.2026

Суддя Л.Г. Пукшин