Справа № 473/2248/26

РІШЕННЯ
іменем України

"14" вересня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 08.03.2024 року був укладений договір № 11706-03/2024, відповідно до якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 120 днів, з процентною ставкою 2,5% в день.
12.06.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу № 12062024, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, в тому числі за договором № 11706-03/2024.
Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором в розмірі 17125 грн, з яких сума заборгованості за кредитом 5000 грн, сума заборгованості за відсотками 12125 грн.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 17125,00 грн., а також суму понесених позивачем судових витрат, які складається із судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
При цьому суд встановив, що ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір № 11706-03/2024 від 08.03.2024 року, відповідно до якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 5 000,00 грн. строком на 120 днів, з процентною ставкою 2,5% в день..
Відповідно до умов п. 1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1. Договору).
Кредит надавався в безготівковій формі в національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11хх-хххх-3698 протягом одного робочого дня (п.1.6. Договору).
До договору додано Додаток №1 - графік платежів та паспорт споживчого кредиту, які також підписані електронним підписом.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами вказаного договору.
12.06.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу № 12062024, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, в тому числі за договором № 11706-03/2024 від 08.03.2024 року.
Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №12062024 від 12.06.2024 р. ОСОБА_1 має заборгованість за договором про споживчий кредит № 11706-03/2024 від 08.03.2024 у розмірі 17125 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12125 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
За приписами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої особи (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Відповідно до положень статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунків заборгованості за кредитним договором. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову в частині стягнення заборгованості.
Водночас щодо розміру заборгованості за відсотками суд зазначає таке.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
За підрахунками, здійсненими судом, розмір боргу за відсотками становить 9575,00 грн., а саме:
з 08.03.2024 по 22.04.2024 становить 5750,00 грн. (5000 х 2,5 = 125х46 днів) (розрахунок здійснено позивачем в межах відсоткових ставок згідно п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»);
з 23.04.2024 по 12.06.2024 становить 3825,00 грн. (5000 (сума боргу) х 1,5 % = 75 х 51 (днів) = 3825,00).
Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11706-03/2024 від 08.03.2024 у розмірі 14575,00 грн , яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 9575 грн. 00 коп. 
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2263,04 грн. 
Що стосується витрат, пов`язаних з правничою допомогою.
Так, відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вказаних витрат до позову додані копії договору про надання правової допомоги № 42649746/01 від 02 січня 2026 року, додаткової угоди № 11706-03/2024 до договору про надання правової (правничої) допомоги №42649746/01 від 02.01.2026 від 10 квітня 2026 року, акту про підтвердження факту надання правничої допомоги від 10 квітня 2026 року, детальний опис робіт від 10 квітня 2026 року. Загальна вартість наданих послуг становить 6000,00 грн.
Разом з тим, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір.
Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, наданими послугами є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.
З відповідача на користь позивача належать до стягнення відповідні витрати в розмірі 3400 грн (враховуючи розмір задоволення позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282,289 ЦПК України, суд

ухвалив

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746, адреса для листування: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ») заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №11706-03/2024 від 08 березня 2024 року в розмірі 14575,00 грн , яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 9575 грн, а також судовий збір в розмірі 2263,04 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3400,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя М.М. Ротар