ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 р. | м. Житомир | Справа № 906/1721/25

Господарський суд Житомирської області у складі
судді Лозинської І. В., 
секретарі судового засідання Шовтюк І. В. та в засіданні суду 03.07.2026 - Фісунов І.В.

за участю представників сторін:
- від позивача: Ковальов О.Р., згідно з даними з ЄДР 
- від відповідача: Першаков О.В., згідно з даними ЄДР 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу 
до Малинської міської ради 
про стягнення 1805005,48 грн

В засіданні суду 26.06.2026 протокольно оголошувалась перерва до 15:30 03.07.2026; в судовому засіданні 03.07.2026 протокольно оголошено перерву до 15:00 17.07.2026.

У засіданні суду оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення господарського суду та повідомлено дати складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

Державна екологічна інспекція Поліського округу звернулася до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 1805005,48 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що комісією в ході розгляду звернення щодо зрізання дерев, проведено обстеження лісових насаджень на землях комунальної власності Малинської територіальної громади, в результаті чого виявлений факт порушення природоохоронного законодавства: факт незаконної вирубки 87 сироростучих дерев породи дуб невстановленими особами на земельній ділянці між селами Пиріжки та Малинівка Малинської територіальної громади Коростенського району, внаслідок чого розмір шкоди, заподіяної лісу, становить 1805005,48 грн. Заподіяну шкоду відповідач має відшкодувати відповідно до положень частини другої статті 107 Лісового кодексу України. 
Ухвалою від 30.12.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду (а. с. 28).
14.01.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову з підстав, у ньому викладених (а. с. 30 - 43).
22.01.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив із підтриманням позовних вимог в повному об`ємі (а. с. 44 - 50).

29.02.2026 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (а. с. 55 - 60).
18.02.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача (а. с. 61 - 66).
Ухвалою від 19.02.2026 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 30.03.2026, відклав підготовче засідання, рекомендував сторонам, зокрема, провести обстеження земельної ділянки, на якій відбулося зрубування дерев (а. с. 68).
20.03.2026 до суду від позивача надійшли пояснення з копіями акту обстеження лісової ділянки від 16.03.2026, пояснень Малинської міської ради, листа ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 17.03.2026, вих. №50059-2026 щодо досудового розслідування та фото здійсненої порубки дерев, зроблених у 2024 р. та 2026 р. (а. с. 70-107).
31.03.2026 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (а. с. 111 - 115).
Ухвалою від 11.05.2026 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив засідання для розгляду справи по суті на 26.05.2026 о 12:00, витребував від позивача відповідну інформацію (а. с. 124).
25.05.2026 до суду від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку для подання доказів (вх. г/с №01-44/2035/26 з доказами направлення відповідного запиту щодо досудового розслідування у кримінальних справах (а. с. 126 - 129).
Ухвалою від 26.05.2026 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 26.05.2026 о 11:30, витребував від позивача додаткові документи згідно з переліком (а. с. 132).
25.06.2026 до суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду, у якій надано пояснення щодо способу визначення координатів місця порубки дерев та способу визначення їх прив`язки до земельної ділянки з кадастровим номером 1823486800:09:000:0220, а також надано копію відповіді Відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні №12024060510000242 від 02.07.2024 (а. с. 135-140).
У засіданні суду 26.06.2026 протокольно оголошувалась перерва до 15:30 03.07.2026.
02.07.2026 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення (а. с. 142-144).
У засіданні суду 03.07.2026 протокольно оголошувалась перерва до 15:00 17.07.2026.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, господарський суд
ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу №448-ОД від 10.07.2024 Державної екологічної інспекції Поліського округу (позивач) її працівниками проведено перевірку фактів, викладених у зверненні громадянина ОСОБА_1 , що надійшло на телефонну гарячу лінію Державної екологічної інспекції Поліського округу, щодо вирубки дерев на земельній ділянці поблизу м. Малин (між селами Пиріжки та Малинівка) за орієнтовними координатами: 50.7973831, 29.2459647 (а. с. 13, 14).
За результатами перевірки працівниками позивача складено акт обстеження земельної ділянки від 10.07.2024, у якому зазначено, що на території Малинської територіальної громади між селами Пиріжки та Малинівка Коростенського району Житомирської області за орієнтовними географічними координатами: 50.7973830, 29.2459649 виявлено вирубку 87 дерев породи дуб (а. с. 15).
Вказаний факт також зафіксовано у перелікових відомостях, у яких зазначено інформація про пні зрізаних дерев, а також те, що їх заміри проводились металевою мірною стрічною (рулеткою) марки YAТO-7110 №0002 (а. с. 14 на зв.).

У подальшому працівниками державної інспекції здійснено розрахунок шкоди, заподіяної незаконною вирубкою дерев, відповідно до додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", розмір якої склав 1805005,48 грн (а. с. 17 на зв., 18).
У матеріалах справи є лист позивача від 17.07.2024, вих. №3530/3/2-06, до Слідчого управління ГУНП в Житомирській області, у якому той повідомляє про виявлену незаконну порубку дерев та просить залучити державну інспекцію потерпілим у кримінальному провадженні в разі внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 18 на зв., 19).
У листах від 01.07.2024, 02.08.2024, направлених відділенню №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області та позивачу, відповідач повідомив про факт вирубки 65 дерев породи дуб на території Малинської територіальної громади біля с. Малинівка і зазначив, що незаконна вирубка здійснена на земельних ділянках комунальної власності (а.с.19 на зв., 20).
З листів заступника начальника відділення №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 14.02.2025, вих. №38807-2025 та керівника Коростенської окружної прокуратури, вбачається, що за фактом незаконної вирубки дерев породи дуб порушено кримінальне провадження №12024060510000242 від 02.07.2024 за ч. 1 ст. 246 КК України (а. с. 20 на зв., 23, 24).
18.11.2025 Державною екологічною інспекцією Поліського округу за вих. №115/11-12 скеровано відповідачу претензію щодо відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою, в сумі 1805005,48 грн (а. с. 15 на зв., 16).
До позовної заяви на підтвердження відповідності орієнтовним координатам земельної ділянки, на якій виявлено незаконну вирубку дерев, земельній ділянці з кадастровим номером 1823486800:09:000:0220 державною інспекцією надано скриншоти з Публічної кадастрової карти України (а. с. 25, 26).
Звертаючись до суду із вказаним позовом до відповідача, позивач, посилаючись на норми ч. 2 ст. 107 Лісового кодексу України, зазначив про недотримання органом місцевого самоврядування нормативно визначених правил збереження лісів, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу.
Під час розгляду справи судом, позивачем надано акт обстеження лісової ділянки та польових перелікових відомостей від 16.03.2026, складених комісією, до якої входили представники державної інспекції, поліції та міської ради (а. с. 74). У зазначеному акті вказано, що земельна ділянка, розташована між селами Пиріжки та Малинівка Коростенського району Житомирської області, з кадастровим №1823486800:09:000:0220 має орієнтовні географічні координати: 50.7973830, 29.2459649; крім того, зазначено, що на вказаній ділянці виявлено незаконну вирубку 75 дерев породи дуб.
До акту обстеження лісової ділянки та польових перелікових відомостей від 16.03.2026 надано пояснення представників відповідача, у яких зазначено, що під час проведення обстеження не можливо встановити породу зрубаних дерев через відсутність характерних ознак, а також точного місця здійснення ймовірної порубки, оскільки під час проведення обстеження були відсутні сертифіковані вимірювальні прилади та технічні засоби (засоби визначення координат місцевості) (а. с. 75 на зв.).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 1823486800:09:000:0220 площею 2,5311 га відноситься до земель лісогосподарського призначення, вид цільового призначення - 09.02 Для іншого лісогосподарського призначення, та 04.04.2024 Малинською міською радою зареєстроване на неї право власності (а. с. 64).
У відзиві на позовну заяву від 14.01.2026 Малинська міська рада заперечує щодо позовних вимог та, серед іншого, зазначає таке (а. с. 30 - 43):
- представників Малинської міської ради не було запрошено для перевірки факту порубки дерев 10.07.2024, що є порушенням Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності";

- докази, надані на підтвердження належність земельної ділянки з кадастровим номером 1823486800:09:000:0220 місцю незаконної вирубки не повинні братись судом до уваги, оскільки для її розташування не було використано відповідні спеціальні знання та засоби обчислювальної та інформаційної техніки.

У відповіді на відзив від 22.01.2026 державна інспекція заперечила щодо наявності в неї обов`язку повідомляти органи місцевого самоврядування про обстеження земельної ділянки. За твердженнями позивача, у листах від 01.07.2024, 02.08.2024, міська рада визнає, що незаконна вирубка здійснена на земельних ділянках комунальної власності (а. с. 44 - 51).

У запереченнях на відповідь на відзив від 09.02.2026 відповідач наводить аналогічні аргументи тим, що викладені у відзиві на позовну заяву від 14.01.2026 (а. с. 55 - 60).

2. Норми права, які застосував господарський суд.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України).
Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно ст. 1, 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", є збереження природних ресурсів у тому числі лісів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Частиною 2 ст. 19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.
Положеннями ст. 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.
За приписами ст. 86 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, та покладається на власників лісів та постійних лісокористувачів.
У силу ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Згідно із ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі не встановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.
Згідно пп. 1 п. 6 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісі.
Відповідно до ст. 15, 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

3. Висновок щодо заявленої позовної вимоги.
Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, завданої державі порушенням положень лісового та природоохоронного законодавства, внаслідок незаконної вирубки дерев.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з ст. 16 ЦК України до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Суд зазначає, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
Водночас, поведінка заподіювача шкоди може полягати не тільки в його активних діях, а й у бездіяльності. Бездіяльність визнається протиправною, якщо особа, яка зобов`язана вчинити певні дії, свідомо їх не виконує.
Отже, розглядаючи спори про стягнення збитків, суд має встановити обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.

Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі №904/1448/20 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.09.2022 у справі №923/832/20.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
Слід зазначити, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Позивач доводить, що на земельній ділянці з кадастровим номером 1823486800:09:000:0220, що належить на праві власності відповідачу, (орієнтовні географічні координати: 50.7973830, 29.2459649) виявлено вирубку 87 дерев породи дуб.
Суд, на підставі листів Малинської міської ради від 01.07.2024, 02.08.2024 (а. с. 44-51), погоджується з тим фактом, що незаконна вирубка дерев здійснена на земельній ділянці комунальної власності відповідача, адже зазначене визнано останнім безпосередньо.
Однак, варто звернути увагу, що в актах обстеження земельної ділянки від 10.07.2024 та 16.03.2026 зазначена різна кількість незаконно вирубаних дерев породи дуб (а. с. 15, 74), що суттєво впливає на розрахунок завданої шкоди.
Проте, ч. 2 ст. 107 Лісового кодексу України визначено, що шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода, т і л ь к и у разі не встановлення осіб, винних у заподіянні шкоди.
У матеріалах справи є копії листів заступника начальника та старшого слідчого відділення №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 14.02.2025, вих. №38807-2025, та від 04.06.2026. вих. №101857-2026, з яких вбачається, що за фактом незаконної вирубки дерев породи дуб порушено кримінальне провадження №12024060510000242 від 02.07.2024 за ч. 1 ст. 246 КК України, яке триває (а. с. 20 на зв., 138), що, у свою чергу, свідчить про передчасність поданого позову.
За твердженнями позивача, недотримання Малинською міською радою обов`язку, передбаченого пп. 1 п. 6 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", про здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісі є достатньою підставою для визнання її заподіювачем шкоди.
Однак, суд констатує, що ч. 2 ст. 107 Лісового кодексу України визначені чіткі умови та порядок притягнення до відповідальності органу місцевого самоврядування за шкоду, заподіяну лісу, якого у даному випадку не дотримано внаслідок продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні станом на дату розгляду справи у судом.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що зазначена земельна ділянка, на якій було здійснено вирубку дерев, не надана у користування.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підстав для застосування у даному випадку приписів ч. 2 ст. 107 ЛК України, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

4. Судові витрати за результатами розгляду справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.07.26 

Суддя Лозинська І.В. 

Віддрукувати: 
1 - в справу
2, 3 - сторонам Електронний суд