ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | Справа №160/36823/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого – судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» (пр.Науки, буд.74, оф.503, м.Дніпро, 49107, код ЄДРПОУ 45806274) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, буд. 17-а, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 44118658), Державної податкової служби України (Львівська площа 8, м.Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393) про визнання протиправним та скасування рішення,
установив:
26 грудня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Nє 13213094/45806274 від 27.08.2025 р. про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобов?язати Державну податкову службу України (код ЄДРПОУ 43005393) зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА БІЗНЕС ГРУП» (код ЄДРПОУ 45806274) Nє 60 від 14.06.2025 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання до ЄРПН.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він подав на реєстрацію податкові накладні, проте, їх реєстрацію зупинено та запропоновано платнику податків надати пояснення та/або документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК. Позивач надав пояснення та необхідні документи, однак, рішенням комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у реєстрації поданої податкової накладної відмовлено. Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних є протиправним, оскільки позивачем надано документи, що підтверджують здійснення господарської операції, а Комісія Головного управління ДПС у Дніпропетровській області при прийнятті рішень не вивчали надані позивачем документи. З огляду на викладене, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2026 р. відкрито провадження в адміністративній цій справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
09 січня 2026 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява, в якій просить здійснювати розгляд справи Nє160/36823/25 за адміністративним позовом ТОВ «КОНСТАНТА БІЗНЕС ГРУП» про визнання протиправним та скасування рішень контролюючого органу та зобов?язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження. У разі відмови у розгляді справи Nє160/36823/25 за адміністративним позовом ТОВ «КОНСТАНТА БІЗНЕС ГРУП» про визнання протиправним та скасування рішень контролюючого органу та зобов?язання вчинити певні дії за правилами загального провадження - розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, але з викликом сторін.
09 січня 2026 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
09 січня 2026 року від Державної податкової служби України надійшло клопотання про про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
15 січня 2026 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання, в якому просить визнати такими, що не підлягають розгляду в якості доказу: Договір оренди нерухомого майна Nє02-06/25 від 02.06.2025 з ТОВ «АЛЬФА ТЕХНО СЕРВІС ГРУП»; Акт приймання-передачі орендованого майна від 02.06.2025 до Договору оренди нерухомого майна Nє02-06/25 від 02.06.2025 з ТОВ «АЛЬФА ТЕХНО СЕРВІС ГРУП»; Договір оренди нерухомого майна Nє05-05/25 від 05.05.2025 з ФОП ОСОБА_1 ; Вартість об?єкту оренди до Договору оренди нерухомого майна Nє05-05/25 від 05.05.2025 з ФОП ОСОБА_1 ; Акт приймання-передачі орендованого майна від 05.05.2025 до Договору оренди нерухомого майна Nє05-05/25 від 05.05.2025 з ФОП ОСОБА_1 ; Договір оренди нерухомого майна Nє03-06/25 від 03.06.2025 з ТОВ «УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ ТА БУДІВНИЦТВА-7»; Акт приймання-передачі орендованого майна від 03.06.2025 до Договору оренди нерухомого майна Nє03-06/25 від 03.06.2025 з ТОВ «УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ ТА БУДІВНИЦТВА-7»; Договір оренди нерухомого майна Nє07-05/25 від 07.05.2025 з ФОП ОСОБА_2 ; Акт приймання-передачі орендованого майна від 07.05.2025 до Договору оренди нерухомого майна Nє07-05/25 від 07.05.2025 з ФОП ОСОБА_2 ; Наказ Nє02/06 від 02.06.2025 «Про запровадження та введення в від 02.06.2025 «Про запровадження та введення в експлуатацію системи витрат палива затвердження норм витрат дизельного палива та мастильних матеріалів для будівельної та спецтехніки»; Акт списання товарів Nє3 від 31.07.2025; Акт списання товарів Nє4 від 31.07.2025; Акт списання товарів Nє5 від 31.08.2025; Акти на списання бензину та дизельного палива, використаного для заправки службового легкового автомобіля, вантажного та або спеціалізованого автомобільного транспорту від 30.06.2025, 31.07.2025 та 31.08.2025; Платіжні інструкції на оплату оренди складів Nє286 від 10.12.2025, Nє287 від 10.12.2025, Nє288 від 10.12.2025, Nє293 від 12.12.2025; Платіжні інструкції на оплату техніки Nє218 від 20.08.2025, Nє219 від 20.08.2025.
15 січня 2026 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що оскаржувані рішення правомірні, та такі, що винесені відповідно до вимог діючого законодавства, оскільки платником податків не доведено здійснення господарської операції та надано платником податку копії документів, складені із порушенням законодавства. Також відповідач зауважив, що дії по реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в СРПН є дискреційними повноваженнями. У зв?язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
15 січня 2026 року від Державної податкової служби України надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що комісія контролюючого органу, яка діяла у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений законом, здійснила перевірку поданих платником податків копій первинних документів, за результатами якої і прийняла оскаржуване рішення. Також відповідач-2 зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження ДПС України щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу. За доводами відповідача-2, для ухвалення рішення про зобов?язання ДПС зареєструвати податкову накладну, суд повинен перевірити саме той факт, що податкова накладна, яка подана позивачем, відповідає всім критеріям, передбаченим податковим законодавством, і її можливо зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних.
27 січня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Константа бізнес груп» про поновлення строку для надання відповіді на відзив задоволено та продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Константа бізнес груп» строк для подачі відповіді на відзив та прийняти відповідь на відзив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2026 р. у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про розгляд справи за правилами загального провадження або за правилами прощеного позовного провадження з викликом сторін у справі Nє160/36823/25 відмовлено.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСТАНТА БІЗНЕС ГРУП" (ІК в ЄДРПОУ 45806274) зареєстровано 12.01.2024 року у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, є платником податку на додану вартість; основним видом господарської діяльності є: виготовлення виробів із бетону для будівництва (код згідно з ДКП 23.61).
Суд встановив, що ТОВ "КОНСТАНТА БІЗНЕС ГРУП" (продавець) на ТОВ «ГАРАНТБУДПЛЮС» складено податкову накладну Nє 60 від 14.06.2025 року на загальну суму коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 66800,00 грн.
ТОВ "КОНСТАНТА БІЗНЕС ГРУП" направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) податкову накладну Nє 60 від 14.06.2025 року.
Згідно квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.07.2025: «Документ доставлено до ДПС України ДОКУМЕНТ ЗБЕРЕЖЕНО. РЕЄСТРАЦІЯ ЗУПИНЕНА. Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 Nє 1165 (зі змінами), реєстрація податкової накладної від 14.06.2025 Nє60 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 43.99, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 Порядку). Додатково повідомляємо: показник "D"=11.6495%, "Рпоточ"=72100.12. Пропонуємо надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Пропонуємо надати пояснення та копії документів (договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання / придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі), достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі».
21.08.2025 р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про подання пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкових накладних/ розрахунків коригування яких зупинено, до якого поряд із поясненнями було додано документи, а саме, завантажено 59 документів.
Комісією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення Nє 13213094/45806274 від 27.08.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної Nє 60 від 14.06.2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Спірне рішення вмотивовано: наданням платником податку копій документів, складених/оформлених з порушенням законодавства; додаткова інформація: наявність в органах державної податкової служби України податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов?язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов?язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Підпунктами 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов?язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов?язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов?язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
За приписами абзаців «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних відносин) об?єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об?єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об?єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов?язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; 6) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
В абзаці першому пункту 201.1 статті 201 ПК України зазначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку – продавець товарів/послуг зобов?язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних с квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абзац 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України).
Згідно з абзацами 9-11 пункту 201.10 статті 201 ПК України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов?язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Відповідно до абзацу 13 пункту 201.10 статті 201 ПК України, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних регламентований Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року Nє 1246 (далі - Порядок Nє1246 в редакції на час спірних відносин). Відповідно до пункту 2 Порядку Nє 1246 податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового колексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Відповідно до пунктів 12-15 Порядку Nє 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов?язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.
У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року Nє 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок Nє 1165 та Порядок розгляду скарги, відповідно, у редакції на час спірних відносин).
За положенням пункту 5 Порядку Nє 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Не перевіряється на відповідність показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2), платник податку, який склав та/або подав для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, які складені за операціями з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”. Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Згідно із пунктом 6 Порядку Nє1165, У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, який склав та/або подав податкову накладну/розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (крім розрахунку коригування, складеного відповідно до вимог підпунктів “б” і “в” підпункту 97.4 пункту 97 підрозділу 2 розділу ХХ “Перехідні положення” Кодексу).
Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Відповідно до пунктів 7 - 9 Порядку Nє1165, У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування (крім податкової накладної/розрахунку коригування, у яких відображена операція з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”) встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет. Платник податку отримує розраховані показники позитивної податкової історії через електронний кабінет.
При цьому, Додатком 1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено Критерії ризиковості платника податку на додану вартість.
Додатком 3 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено Критерії ризиковості здійснення операцій.
Так, згідно з пунктом 1 Додатку 3 Порядку Nє 1165 Критерії ризиковості здійснення операцій, обсяг постачання товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовним кодом такого товару, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування (зокрема обсягом постачання за операціями з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”), зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі за відсутності такого товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовного коду товару у врахованій таблиці даних платника податку.
За приписами пункту 10 Порядку Nє 1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Згідно з пунктом 11 Порядку Nє 1165, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про ресстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. Nє 520.
Підставою для відмови в реєстрації спірної податкової накладної податковий орган вказав на надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
При цьому суд вважає, що контролюючим органом повинно бути зазначено об?єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної, обов?язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.
Як зазначено вище, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України вважається: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов?язань платник податку зобов?язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
З огляду на викладене, саме на виконання вимог ПК України позивач склав податкову накладну.
Наведена у квитанції інформація має загальний характер та не містить належної конкретизації підстав зупинення реєстрації податкової накладної. Зокрема, відповідач не зазначив, які саме розрахунки були здійснені для висновку про перевищення обсягу постачання над величиною залишку, не навів відомостей щодо обсягу придбання, обсягу постачання, величини залишку, а також не обґрунтував, чому господарська операція позивача відповідає критерію ризиковості. Саме лише формальне посилання на пункт 1 Критеріїв ризиковості без наведення фактичних даних не дає платнику податків можливості зрозуміти причини зупинення реєстрації податкової накладної та ефективно реалізувати своє право на подання пояснень і документів.
Крім того, у квитанції контролюючий орган запропонував надати пояснення та широкий, фактично невичерпний перелік документів. Такий підхід свідчить про відсутність індивідуалізації вимог до платника податків та не відповідає принципу правової визначеності.
Отже, квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не містить належного обґрунтування підстав застосування пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, не розкриває фактичних обставин, на яких ґрунтуються висновки контролюючого органу, та не визначає конкретного переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, що позбавило позивача можливості належним чином реалізувати своє право на подання пояснень і доказів. Зазначені обставини свідчать про невідповідність спірної квитанції вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості індивідуального акта суб`єкта владних повноважень.
Суд наголошує, що зазначені у повідомлені комісії документи жодним чином не впливають на правомірність складення платником податків податкових накладних, реєстрація яких була зупинена, оскільки не підтверджують та не спростовують першої події, з існуванням якої приписи Податкового кодексу України пов?язують виникнення у платника обов?язку скласти та зареєструвати податкову накладну.
У постанові від 21 лютого 2023 року по справі Nє 2240/3271/18 Верховний Суд зауважив на тому, що предметом доказування при вирішенні вимог про зобов?язання податкового органу зареєструвати податкову накладну (у разі скасування рішення Комісії про відмову в реєстрації податкової накладної) мають бути встановленими обставини достатності документів для її реєстрації.
Такий же підхід продемонстровано Верховним Судом і у постанові від 27 квітня 2023 року по справі Nє 460/8040/20, у якій Суд висловився про те, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об?єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов?язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.
В той же час, у контролюючого органу станом на час розгляду комісією документів, були письмові пояснення позивача із доданими документами, які ним долучено для мети реєстрації податкової накладної.
Проте відповідач не надав належну оцінку тим документам, що фактично подано платником податку.
В межах спірних правовідносин суд звертає увагу на те, що приймаючи рішення про реєстрацію ПН, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд за результатами розгляду цієї справи не робить висновків щодо "товарності (реальності)" операцій поставки за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 10 квітня 2020 року у справі Nє 819/330/18
Предметом розгляду, у даному випадку, є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації ПН, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
Суд зауважує, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов?язаннях платника податків у зв?язку з його господарською діяльністю мали місце.
Вказана позиція узгоджується з практикою Верховного суду викладеної в постанові від 17.09.2020 у справі Nє 810/2202/16
Недотримання контролюючим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкової накладної щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації такої податкової накладної, є протиправними.
При цьому при вирішенні справи суд також виходить із того, що спірне рішення Комісії є актом індивідуальної дії.
Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб?єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов?язкових правил поведінки та стосується прав і обов?язків лише чітко визначеного суб?єкта (суб?єктів), якому (яким) він адресований.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов?язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 року у справі Nє 822/1878/18.
Правомірність індивідуального акта суб?єкта владних повноважень оцінюється виходячи з тих підстав, які прямо зазначені у ньому на момент його прийняття. У спірному рішенні як підставу відмови наведено надання копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, а не ненадання документів чи подання неповного пакета документів. Відтак контролюючий орган не вправі вже на стадії судового оскарження фактично змінювати первісну мотивацію своїх рішень, доповнюючи її новими обставинами, які не були покладені в основу спірних актів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2026 року у справі Nє 440/12686/24.
Суд вважає, що не наведення переліку документів, які необхідно надати призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.
Отже, недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації ПН призвело до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого у відповідача виникла можливість прояву нічим необмеженої дискреції. Вказане, на думку суду, призвело до прояву суб?єктом владних повноважень негативного розсуду, внаслідок чого платник податків не зміг належним чином виконати свої обов?язки, мета яких - ресстрація ПН.
Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/ розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.
Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі Nє 822/1817/18, від 04.12.2018 у справі Nє 821/1173/17, від 21.05.2019 у справі Nє 0940/1240/18, від 12.11.2019 у справі Nє 816/2183/18, від 18 лютого 2020 року у справі Nє 360/1776/19, від 21 травня 2019 року по справі Nє 0940/1240/18, від 03.06.2021 по справі Nє 2040/7098/18., від 31.05.2023 р. у справі Nє 260/6334/21.
У постанові від 03.11.2021 у справі Nє 360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку Nє520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.
У постанові від 07.12.2022р. у справі Nє 500/2237/20 Верховний Суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2020 року по справі Nє819/330/18 наголошував на тому, що прозорість адміністративних процедур с ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб?єкта владних повноважень.
Про дотримання податковим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акта індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації податкової накладної, також за умови посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.
І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень "суб?єктивізує" акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обгрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.
Водночас аргументи правомірності прийнятого відповідачем 1 рішення зводяться до повного аналізу господарської операції.
Посилання відповідачів на рішення, яким позивача віднесено до переліку ризикових, то це рішення саме по собі не замінює належної індивідуалізованої мотивації рішення комісії про відмову у реєстрації ПН.
Ні оскаржуване рішення, ні доводи відповідача 1, які були покладені в його основу на момент прийняття, не містять чіткої конкретизації того, які саме документи є неналежними, які саме вимоги законодавства порушено при їх оформленні, в чому полягає такий дефект і яким чином він унеможливлює прийняття рішення про реєстрацію конкретної податкової накладної. За відсутності належної конкретизації причини відмови у реєстрації податкової накладної платник податку фактично позбавляється можливості зрозуміти, які саме недоліки мають бути усунуті, що, у свою чергу, порушує вимоги до змісту акта індивідуальної дії та суперечить принципу правової визначеності.
Оскільки оскаржуване рішення суб?єкта владних повноважень не містить чіткої підстави його прийняття, це свідчить про необгрунтованість такого рішення.
Суд наголошує, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.
Суд також враховує, що чинним законодавством покладено на Державну податкову службу України обов?язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обгрунтованим та правильним. А отже, «свобода розсуду» фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов?язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Nє60 від 14.06.2025, складену ТОВ «КОНСТАНТА БІЗНЕС ГРУП», датою подання її на реєстрацію.
За сукупності викладених обставин позов ТОВ «КОНСТАНТА БІЗНЕС ГРУП» підлягає задоволенню.
З приводу посилань контролюючого органу, викладених у клопотаннях про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним суд зазначає, що вказані у клопотанні обставин можуть бути підставою для проведення документальної перевірки платника податків, а не для відмови у реєстрації податкової накладної, адже такий обов?язок закріплений за підприємством на законодавчому рівні.
Окрім того, суд зазначає, що недопустимим є доказ, який одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Водночас представник відповідача не наводить змісту порушень, допущених позивачем.
Відтак, суд дійшов висновку, що клопотання представника ГУ ДПС У Дніпропетровській області про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним не підлягає задоволенню.
Вирішуючи заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов?язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб?єкта
владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно ло ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб?єктом владних повноважень, всі судові виграти, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Колексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.05.2012 N 5076-VI (далі - Закон Nє 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об?єднання) зобов?язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов?язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов?язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов?язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов?язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на равничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.
Разом з тим, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", у справі "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії" (заява Nє 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Варто вказати, що при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, складність справи, кількість витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірність обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
У той же час, суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та обсягом правових послуг, що був необхідним для забезпечення представництва та захисту інтересів позивача в суді у зв?язку з розглядом цієї справи.
Суд зауважує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд немає права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Однак суд зобов?язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума
обгрунтованою.
Суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св19) та від 30.09.2020 у справі Nє 201/14495/16-1.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов?язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, оскільки надані стороною докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі N 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі N 301/2534/16.
Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв?язку з розглядом цієї справи, суд приходить до переконання, що витрати позивача на правову допомогу підлягають зменшенню до 3500 грн і що такий розмір відповідатиме вимогам розумності та справедливості.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст. 139 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб?єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» (пр.Науки, буд.74, оф.503, м.Дніпро, 49107, код ЄДРПОУ 45806274) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, буд.17-а, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 44118658), Державної податкової служби України (Львівська площа 8, м.Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних N 13213094/45806274 від 27.08.2025
р. про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зобов?язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА БІЗНЕС ГРУП» N 60 від 14.06.2025 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання на реєстрацію.
Стягнути з Головного управління ДИС У Дніпропетровській (вул.Сімферопольська, 17а, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 44118658) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» (пр.Науки, буд.74, оф.503, м.Дніпро, 49107, код ЄДРПОУ 45806274) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.
Стягнути з Державної податкової служби України (Львівська площа, буд.8, м.Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» (пр.Науки, буд.74, оф.503, м.Дніпро, 49107, код ЄДРПОУ 45806274) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» (пр.Науки, буд.74, оф.503, м.Дніпро, 49107, код ЄДРПОУ 45806274) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, 17а, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 44118658) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1750,00 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа бізнес груп» (пр.Науки, буд.74, оф.503, м.Дніпро, 49107, код ЄДРПОУ 45806274) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд.8, м.Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1750,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко