ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року | Львів | Справа № 300/5621/25 пров. № А/857/26588/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді | Матковської З. М.
суддів - | Гінди О. М.
| Гуляка В. В.
за участю секретаря судового засідання: Майстрів Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі № 300/5621/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача адвокат Сендецький Володимир Романович про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди,
головуючий суддя першої інстанції – Біньковська Н.В., час ухвалення - 9.31 год.,
місце ухвалення – м. Івано - Франківськ, дата складання повного тексту – 21.04.2026
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області відповідно до змісту якого, із врахуванням уточнених позовних вимог, просить: визнати порушення адміністративної процедури розгляду скарги №29 від 03.12.2024 встановлену Законом України №2849-ІХ, Законом України Про звернення громадян, Законом України №5076 Про адвокатуру, Положенням №120 РАУ зі змінами; визнати порушенням п. 5.11 Регламенту КДКА, рішення РАУ №77 від 16.02.2013 - невиконання обов`язку першочергового розгляду скарги позивача на адвоката Сендецького В.Р., невиконання вимог пп. 14 і 15 Положення №120, рішення РАУ, перевірку на відповідність вимогам п. 14 Положення скарги позивача і вчинення дій реагування; скасувати усі рішення недоведені до відома позивача під розпис вручення, скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 24.07.2025 №16/ДПВ-25 як ухваленого з порушенням Закону України «Про адміністративну процедуру», Положення РАУ №120; зобов`язати розглянути скаргу №259 від 03.12.2024 у відповідності до вимог Закону України №2849-ІХ, Закону України Про звернення громадян, Закону України №5076 Про адвокатуру, Положення №120 РАУ зі змінами; стягнути моральну шкоду в сумі 35000 євро.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушена процедури розгляду скарги № 259 від 03.12.2024, встановленої Законом України № 2849-ІХ. Позивач стверджує, що відповідач не повідомив його про прийняття і реєстрацію скарги №259, не розпочав адміністративного провадження, не повідомив учасників і позивача про початок адміністративного провадження, не роз`яснив права, не надав можливості клопотати, надати пояснення, не витребував доказів, в порушення статей 52 - 59 Закону України №2849-ІХ не вчинив обов`язкових дій органу, порушив процедуру проведення слухання у справі, порушив статті 69, 71, 74 Закону України №2849-ІХ щодо оформлення та змісту адміністративного акта. Стверджує, що прийнятий акт, який не доведено до відома позивача, є нікчемним. Також зазначає, що відповідач порушив процедуру розгляду скарги, встановлену Законом України «Про звернення громадян» (зокрема, статтю 5). Позивач зазначає про порушення відповідачем статті 3 Закону України «Про адвокатуру», Положення № 120. Позивач, покликаючись на те, що поведінка відповідача у невиконанні законів України його глибоко психічно травмує, просить стягнути моральну шкоду в розмірі 35 000 євро.
Рішенням Івано – Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду, не застосував норми права, які зобов`язаний був застосувати, неправильно тлумачив норми права всупереч змісту норми права та висновки суду в рішенні суперечать дійсним обставинам справи. 
Апелянт зазначає, що суд оминув закони України, які гарантують йому право брати участь в розгляді скарги на адвоката № 259 від 03.12.2024 р., на які він покликався у позовній заяві; суд ухилився керуватися п. 1, 2 Положення № 120 РАУ; суд фактично відмовився застосувати положення рішення РАУ про обов`язок реєстрації скарги.
Також апелянт покликається на рішення Івано – Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/5340/25, яким суд зобов`язав РАУ усунути суперечності у Положенні № 120 та «Інструкції з діловодства у регіональних органах адвокатського самоврядування», затвердженої наказом заступника голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України №32/1/3-13 від 20.06.2013.
Крім цього, апелянт зауважує, що судом першої інстанції не враховано правові висновки Верховного Суду щодо перевірки судами виконання законної адміністративної процедури.
Також апелянт вказує на те, що оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 р., якою його заяву в частині доповнення пункту 1 позовної заяви позовними вимогами про визнання порушенням п.2.3.17, 2.3.18 Регламенту Вищої КДКА, затвердженого рішенням №78 РАУ, листом №1874 від 24.03.2025 скерування скарги позивача до КДКА Івано-Франківськ на адвоката Сендецького В.Р., повернуто без розгляду. Апеляційна скарга не розглянута.
Звертає увагу, що просив провести закрите засідання, з метою нерозголошення даних про його стан здоров`я і хвороби. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.
Відповідач та третя особа правом подання відзиву не скористались. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
Позивач також заявляв клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні. В судовому засіданні, яке проводилось 07.07.2026 р. в режимі відеокнференц - зв`язку, апелянту було роз`яснено, що відповідно до ч. 11 ст. 10 КАС України, у випадку проведення закритого судового засідання використання відеокнференц - зв`язку не допускається. У зв`язку із наведеним позивач відмовився від клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні.
Щодо залучення співвідповідачів, то відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, співвідповідач може бути залучений до ухвалення рішення у справі.
Інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомленні про дату судового засідання, про що свідчать довідки про доставку електронного листа ( повітка повідомлення ) в електронний кабінет одержувача.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 17.10.2024 Західним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги прийнято наказ №Н-БВПД/017/04.3-4/791 «Про надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 ».
Дорученням від 21.10.2024 №017/04.3/10535 адвоката Сендецького В.Р. призначено для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 
03.12.2024 позивач звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області із скаргою, в якій просив позбавити адвоката ОСОБА_2 права на адвокатську діяльність та виключити з реєстру адвокатів України.
Перевірку відомостей, викладених у скарзі, доручено члену дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області адвокату ОСОБА_3 .
06.01.2025 адвокат ОСОБА_3 надав Дисциплінарній палаті КДКА Івано-Франківській області довідку за результатами перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката.
Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області листом від 18.02.2025 №127 надіслала до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури матеріали дисциплінарного провадження №118/2024 відносно адвоката для визначення територіальної юрисдикції та розгляду.
Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури листом від 24.03.2025 №1874 надіслала відповідачу супровідний лист КДКА Івано-Франківської області №127 від 18.02.2025, матеріали дисциплінарного провадження відносно адвоката ОСОБА_2 .
Рішенням Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 24.07.2025 №16/ДПВ-25 відмовлено у порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 .
Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Дніпропетровської області листом від 28.07.2025 №1325/6 надіслала ОСОБА_1 зазначене вище рішення від 24.07.2025 №16/ДПВ-25.
Позивач оскаржив рішення та дії відповідача до суду, звернувшись із вказаним позовом.
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Дніпропетровської області на час прийняття оскаржуваного рішення залишалася повноважним органом, діяла в межах наданих законом повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі також Закон №5076-VI).
Згідно із пунктами 2, 3 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту; адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.
Частинами 1, 3 статті 2 Закону №5076-VI передбачено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.
За приписами частини 1 статті 4 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» (надалі також - Закон № 3460-VI) безоплатна вторинна правнича допомога є видом державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.
Статтею 9 Закону № 3460-VI визначено суб`єкти надання безоплатної первинної правничої допомоги в Україні (органи виконавчої влади; органи місцевого самоврядування; центри з надання безоплатної правничої допомоги; спеціалізовані установи з надання безоплатної первинної правничої допомоги, утворені органами місцевого самоврядування з урахуванням потреб територіальної громади; 5) юридичні особи приватного права, які мають право надавати правничу допомогу, залучені органами місцевого самоврядування у встановленому законом порядку; 6) адвокати та інші фахівці у відповідній галузі права, залучені органами місцевого самоврядування у встановленому законом порядку).
Згідно з статтею 15 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної правничої допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 30 вказаного Закону № 3460-VI відмова органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, спеціалізованої установи з надання безоплатної первинної правничої допомоги, посадових і службових осіб у наданні безоплатної первинної правничої допомоги може бути оскаржена в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або до адміністративного суду.
За змістом частини 1 статті 31 Закону № 3460-VI рішення, дії чи бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду звернень про надання безоплатної правничої допомоги, надають неякісну правничу допомогу, можуть бути оскаржені в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або до адміністративного суду.
Отже, в межах надання вторинної безоплатної правничої допомоги Законом України «Про безоплатну правничу допомогу» передбачена можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльність посадових і службових осіб, які порушують порядок та строки розгляду звернень про надання безоплатної правничої допомоги, надають неякісну правничу допомогу, відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру».
Отже, адвокат не є посадовою чи службовою особою органів, які згідно з статтями 9, 15 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» мають право надавати послуги безоплатної первинної та вторинної правничої допомоги, а є окремим суб`єктом, який може надавати такі послуги на підставі відповідного доручення центру з надання безоплатної правничої допомоги та/або довіреності відповідно до вимог процесуального закону, в межах незалежної професійної діяльності адвокатури в Україні, із забезпеченням під час надання таких послуг усіх прав та гарантій, встановлених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», іншими законами України.
Також суд першої інстанції вірно виснував, що адвокат не відноситься до передбачених статтею 31 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» посадових і службових осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких можуть бути оскаржені в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру», оскільки такий порядок оскарження стосується посадових чи службових осіб органів, які згідно з статтями 9, 15 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» надають послуги безоплатної первинної та вторинної правничої допомоги, окрім адвоката.
Крім цього, частиною 2 статті 25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правничої допомоги здійснюється за зверненням органів місцевого самоврядування, а безоплатної вторинної правничої допомоги - за зверненням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів.
Відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів у сфері адвокатури та адвокатської діяльності регулюються Законом України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом ( ч. 2 ст. 3 Закону).
Наведені вище норми законодавства, дають підстави для висновку, що дія Закону України «Про адміністративну процедуру» поширюється лише на окремі аспекти діяльності органів адвокатури, пов`язані з прийняттям, набранням чинності, оскарженням в адміністративному порядку, виконанням та припиненням дії саме адміністративних актів.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру», адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).
Ключовими ознаками адміністративного акта є: 1) індивідуальність (конкретність); 2) його прийняття адміністративним органом, тобто суб`єктом уповноваженим на здійснення адміністративної влади (на відміну від влади представницької/політичної чи судової); 3) прийняття адміністративного акта адміністративним органом самостійно; 4) прямий вплив на приватних осіб, тобто зовнішня дія адміністративного акта.
Як уже зазначалось вище, предметом скарги ОСОБА_1 була вимога про позбавлення адвоката Сендецького В.Р. права на здійснення адвокатської діяльності та виключення його з Єдиного реєстру адвокатів України. 
Отже, предметом скарги позивача від 03.12.2024 не є відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів, як це передбачено частиною другою статті 3 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України є одним із видів дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до адвоката за вчинення дисциплінарного проступку.
Як уже встановлено судом та зазначалось вище, відповідач, прийняв рішення про відмову в порушенні дисциплінарного провадження, що з урахуванням наведених вище висновків суду, не є адміністративним актом у розумінні Закону України «Про адміністративну процедуру», оскільки воно не створює, не змінює та не припиняє прав чи обов`язків позивача.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі:
1) подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності;
2) набрання законної сили обвинувальним вироком суду стосовно адвоката за вчинення кримінального правопорушення, крім випадку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 32 цього Закону;
3) накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю;
4) визнання адвоката за рішенням суду недієздатним або обмежено дієздатним.
Відповідно до ч. 2 ст. 31 цього ж Закону, накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі:
1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку;
2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності;
3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.
Згідно із частиною третьою наведеної норми, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється:
1) з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката;
2) з підстав, передбачених пунктами 2 і 4 частини першої цієї статті, - з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду;
3) з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, - з дня прийняття кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідного рішення. Рішення приймається за умови забезпечення права особи на участь в адміністративному провадженні, передбаченого Законом України «Про адміністративну процедуру».
Тобто з аналізу наведеної норми слідує, що рішення про накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, приймається за умови забезпечення права особи на участь в адміністративному провадженні, передбаченого Законом України «Про адміністративну процедуру» та цією особою є саме адвокат, щодо якого прийнято таке рішення.
Апеляційний суд зауважує, що порядок прийняття рішень з питань притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності врегульований спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положенням про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 1 Закону України «Про адміністративну процедуру», дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час державної служби, дипломатичної та військової служби, служби в органах місцевого самоврядування, служби в поліції, а також іншої публічної служби.
Адвокатура як інституція та її діяльність в аспекті забезпечення реалізації конституційного права особи на правову допомогу набуває певних особливих властивостей суб`єкта публічних відносин. Ця властивість адвокатури увиразнюється (посилюється) метою її діяльності в інтересах суспільного інтересу шляхом надання своєчасної і належної правової допомоги у поєднанні з виконанням делегованих їй державою окремих владних повноважень. У зв`язку з цим має значення й особливий характер адвокатської професії. Діяльність адвокатури, реалізація нею функцій із захисту прав невизначеного кола осіб свідчать про суспільний інтерес, а отже, і публічно-правовий характер правовідносин.
Вказаний висновок підтверджується законодавчим урегулюванням порядку набуття статусу адвоката, гарантіями незалежності його діяльності та особливим порядком притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №640/12325/15-ц та в постановах Верховного Суду від 03.10.2024 у справі №640/28561/20, від 06.05.2020 у справі №160/9696/18.
З урахуванням наведених вище висновків суду на норм чинного законодавства, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з огляду на публічно-правовий характер діяльності адвокатів Закон України «Про адміністративну процедуру» не поширюється на питання притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності, тому доводи позивача про те, що його скарга від 03.12.2024 мала бути розглянута відповідачем відповідно до приписів Закону України «Про адміністративну процедуру», є помилковими.
Статтею 33 Закону №5076-VI визначено, що адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 34 Закону №5076-VI підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.
Частиною 1 статті 35 Закону №5076-VI визначено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.
Згідно із статтею 37 Закону №5076-VI дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.
Порядок перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката визначено статтею 38 Закону № 5076-VI.
Відповідно до змісту статті 38 Закону №5076-VI заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.
Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.
Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.
За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.
Відповідно до статті 39 Закону №5076-VI за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.
Рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки.
Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду протягом тридцяти днів з дня доведення такого рішення до відома особи.
За змістом статті 42 Закону №5076-VI адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.
Рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 №120 затверджене Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність (надалі також Положення №120, в редакції, чинній станом на час спірних правовідносин).
Пунктами 2 - 3 Положення №120 передбачено, що дисциплінарним провадженням визнається процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознаки дисциплінарного проступку. Адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише в порядку дисциплінарного провадження, з підстав вчинення ним дисциплінарного проступку, види якого передбачені статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Пунктом 7 Положення №120 визначено, що дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.
Пунктом 9 Положення №120 передбачено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.
Заява (скарга), яка відповідає вимогам до заяви (скарги) і може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати для перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката (пункт 21 Положення №120).
Відповідно до пунктів 24, 25 Положення №120 голова дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше трьох днів з дня надходження заяви (скарги) на дії адвоката, доручає одному із членів дисциплінарної палати провести перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі).
Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та за результатами перевірки складає довідку, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, з урахуванням, зокрема тактики, методів і прийомів адвокатської діяльності, наслідків для клієнта тощо, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.
Згідно із пунктом 26 Положення №120 член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводить перевірку, протягом трьох днів з дати отримання ним доручення голови палати, звертається до адвоката з повідомленням про проведення щодо нього перевірки для отримання письмового пояснення адвоката по суті порушених питань із зазначенням строку його надання. До повідомлення додається копія заяви (скарги) та копії всіх документів, приєднаних до неї. Належним повідомленням адвоката є надіслання листа поштою рекомендованим відправленням за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України, або надіслання листа на адресу електронної пошти адвоката, зазначену в Єдиному реєстрі адвокатів України.
Пунктом 31 Положення №120 визначено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше тридцяти днів з дня отримання матеріалів перевірки більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Перевищення зазначеного строку допускається виключно у виняткових випадках. Під час прийняття рішення ніхто не має права перебувати в приміщенні, у якому приймається таке рішення («нарадча кімната»), крім складу дисциплінарної палати КДКА, який приймає таке рішення, Голови КДКА, який бере участь у засіданні палати, і працівників Секретаріату КДКА. Члени дисциплінарної палати КДКА, Голова КДКА, секретар КДКА та працівники Секретаріату КДКА не мають права розголошувати хід обговорення та прийняття рішення в приміщенні, у якому ухвалювалося таке рішення («таємниця нарадчої кімнати»). Виключенням з правила, встановленого у цій статті Положення, становить необхідність захисту Головою та членами дисциплінарної палати КДКА, Головою КДКА, секретарем КДКА і працівниками Секретаріату КДКА своїх прав та інтересів.
У пункті 32 Положення №120 закріплено, що дисциплінарна справа стосовно адвоката порушується за наявності в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.
Відповідно до п. 33 Положення №120 рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається засобами поштового зв`язку або електронною поштою, або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки.
За змістом п. 34 Положення №120 рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Строк на оскарження до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути поновлено за рішенням цієї Комісії згідно заяви скаржника про поважність причин його пропуску.
Отже, кожен, кому відомі факти неналежної поведінки адвоката має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо дисциплінарної відповідальності адвоката. Передумовою для порушення дисциплінарної справи є проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката. Підставою для порушення дисциплінарної справи є встановлення за результатами такої перевірки факту, який би свідчив про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку, визначеного частиною 2 статті 34 Закону.
На стадії вирішення питання про порушення дисциплінарної справи чи відмови в її порушенні кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури не надає оцінку діям адвоката по суті наведених у скарзі порушень.
Судом встановлено, що 03.12.2024 позивач звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просив позбавити адвоката ОСОБА_2 права на адвокатську діяльність та виключити з реєстру адвокатів України. Вказана заява прийнята та зареєстрована Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Івано-Франківської області 03.12.2024 під №259.
За результатами перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_2 , 06.01.2025 членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області складено довідку, в якій зазначено про відсутність у діях вказаного адвоката ознак дисциплінарного проступку та про відсутність підстав для порушення дисциплінарної справи за скаргою ОСОБА_1 .
У зв`язку з відсутністю необхідного кворуму у КДКА Івано-Франківської області, листом від 18.02.2025 №127 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області надіслала матеріали дисциплінарного провадження №118/2024 відносно адвоката ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для визначення територіальної юрисдикції та розгляду.
Листом від 24.03.2025 №1874 Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури надіслала лист КДКА Івано-Франківської області №127 від 18.02.2025, матеріали дисциплінарного провадження відносно адвоката ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зауважив, що матеріали дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_1 надійшли до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області на етапі вирішення питання про порушення або відмови в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 , тобто відповідач долучився до розгляду цієї скарги вже на стадії колегіального розгляду питання наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.
У рішенні від 24.07.2025 № 16/ДПВ-25 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісія адвокатури Дніпропетровської області дійшла висновку, що ОСОБА_1 ініційовано питання про дисциплінарну відповідальність адвоката ОСОБА_2 без достатніх підстав. У зв`язку з цим КДКА Дніпропетровської області вирішила відмовити позивачу у порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 .
Позивач зауважує, що відповідач не повідомив його про прийняття та реєстрацію скарги від 03.12.2024 № 259.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії з прийняття і реєстрації скарги були здійснені Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Івано-Франківської області, а не відповідачем КДКА Дніпропетровської області. 
Окрім цього, приписами Закону № 5076-VI та Положення № 120 не передбачено такого обов`язку.
З огляду на наведене є необґрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем обов`язку першочергового розгляду скарги позивача на адвоката ОСОБА_2 , зокрема й на відповідність її вимогам п. 14 Положення № 120 і вчинення дій реагування.
Також необґрунтованими є доводи позивача про те, що відповідач не розпочав процедури адміністративного провадження, не повідомив про його початок, не надав можливості подавати клопотання та пояснення, не витребував доказів, порушив процедуру проведення слухання у справі, з урахуванням положень ч. 1 статті 37 Закону № 5076-VI, якою визначено, що першою із стадій дисциплінарного провадження є проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката.
Відповідачем прийнято рішення про відмову у порушенні дисциплінарної справи. Вказане рішення прийнято саме за результатами перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката. На цій стадії з`ясовується наявність ознак складу дисциплінарного проступку як підстави для відкриття дисциплінарної справи, тоді як правову кваліфікацію того, що адвокату поставлено за провину, надається під час розгляду дисциплінарної справи у разі її відкриття.
Порядок порушення дисциплінарної справи та порядок розгляду дисциплінарної справи визначено статтями 39, 40 Закону № 5076-VI. Саме у разі порушення дисциплінарної справи повідомляється про місце, день і час її розгляду, а під час розгляду справи заслуховується повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб. Під час розгляду дисциплінарної справи адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правничою допомогою адвоката.
Пунктами 41, 47 Положення 120 передбачено, що адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, повідомляються про проведення засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше як за п`ять днів до дня його проведення, та мають право брати участь у засіданні, надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правничою допомогою адвоката.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно виснував, що можливість надання пояснень, подання клопотань, участі у засіданні тощо передбачена саме на стадії дисциплінарного провадження з розгляду дисциплінарної справи. 
Однак оспорюване рішення прийнято відповідачем на стадії, яка не передбачає можливості надання пояснень, подання клопотань, участі при прийнятті рішень тощо. 
Крім цього, у кваліфікаційно-дисциплінарної комісії відсутній обов`язок повідомлення про початок розгляду скарги на стадії проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката та вирішення питання щодо порушення дисциплінарного провадження. Обов`язок повідомити про проведення засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, виникає лише на стадії розгляду дисциплінарної справи, тобто після прийняття рішення про порушення дисциплінарної справи щодо адвоката. 
Також відповідно до частини 2 статті 38 Закону № 5076-VI, пункту 28 Положення №120 на стадії перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право, а не обов`язок витребовувати докази, тому доводи позивача стосовно порушення законодавства у зв`язку з невитребуванням доказів відповідачем є також безпідставними.
Під час вирішення питання про порушення або відмови в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ніхто не має права перебувати в приміщенні, у якому приймається таке рішення («нарадча кімната»), крім складу дисциплінарної палати КДКА, який приймає таке рішення, Голови КДКА, який бере участь у засіданні палати, і працівників Секретаріату КДКА ( п. 31 Положення № 120).
З огляду на наведене доводи позивача щодо порушення його прав при прийнятті оскарженого ним рішення, є необґрунтованими та безпідставними.
Позивач ОСОБА_1 також вказує на недотримання відповідачем вимог щодо оформлення та змісту прийнятого рішення. 
Водночас апеляційний суд зазначає наступне.
Рішення КДКА Дніпропетровської області від 24.07.2025 № 16/ДВП-25 за своїм змістом є чітким, зрозумілим та обґрунтованим. 
Із змісту рішення слідує, що ознайомившись з довідкою члена дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області, якому було доручено проведення перевірки відомостей, викладених у скарзі ОСОБА_1 , та дослідивши матеріали перевірки, дисциплінарна палата дійшла висновку, що в діях адвоката ОСОБА_2 відсутні ознаки дисциплінарного проступку. Досліджуючи обставини представництва адвокатом Сендецьким В.Р. інтересів ОСОБА_1 на підставі доручення центру БПД від 21.10.2024 №017/04.3/10535, дисциплінарна палата вказала, що скаржником не надано доказів на підтвердження неналежної поведінки адвоката щодо невиконання вимог Правил адвокатської етики та вимог профільного закону. Щодо обставин надання правової допомоги ОСОБА_4 , дисциплінарна палата дійшла висновку, що дії адвоката Сендецького В.Р. відповідають вимогам ст. ст. 8, 17, 18 ПАЕ та здійснені у відповідності до пункту 4 розділу 1 Стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у цивільному, адміністративному процесах та представництва у кримінальному процесі, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 21.12.2017 № 4125/5. Вказаний висновок обґрунтовано дослідженими письмовими документами: заявою адвоката Сендецького В.Р. до Західного міжрегіонального центру про неможливість виконання доручення та заміну адвоката; правовим висновком від 20.11.2024 року, який надіслано до Західного регіонального центру з надання БВПД та вручено ОСОБА_4 26.11.2024 року; наказом від 03.12.2024 року № 3-БПД/017/06.1-2/391 про задоволення заяви адвоката про припинення дії доручення на підставі ст. ст. 23, 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Стосовно обраної адвокатом правової позиції щодо позову ОСОБА_1 , дисциплінарна палата застосувала вимоги положення п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка забороняє втручання у правову позицію адвоката. Щодо тверджень ОСОБА_1 про численні письмові звернення до адвоката із вимогою надати звіт про обсяги виконаної роботи, письмові роз`яснення суті правових позицій, які застосовані адвокатом, неетичну поведінку адвоката під час зустрічей у кабінеті адвоката, дисциплінарна палата зазначила про не надання ОСОБА_1 на підтвердження вказаних доводів жодного належного та допустимого доказу. Враховуючи все вищезазначене, дисциплінарна палата дійшла висновку, що скаржником ініційовано питання про дисциплінарну відповідальність адвоката Сендецького В.Р. без достатніх підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
У цій справі, судом надається оцінка оскаржуваному рішенню відповідача, яке прийняте останнім саме з тих мотивів, що були предметом перевірки на підставі досліджених у справі доказів та з урахуванням доводів та заперечень сторін саме щодо цих доказів та обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за законністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Таким чином, в межах розгляду цієї справи суд може надати правову оцінку рішенню Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Дніпропетровської області виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.
Правовий висновок щодо вказаного викладений Верховним Судом у постанові від 25.06.2018 року у справі №810/1972/17, від 26.01.2023 року у справі № 420/5597/19.
Отже, правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.
Відповідно суди, при прийнятті рішення, повинні надавати оцінку рішенню виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.
Таким чином, в межах розгляду цієї справи суд може надати правову оцінку рішенню КДКА Дніпропетровської області виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали дисциплінарного провадження № 118/2024 вірно зазначив, що при прийнятті спірного рішення №16/ДПВ-25 від 24.07.2025 про відмову у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 відповідачем враховано усі факти та встановлені на стадії перевірки відомості про дисциплінарний проступок адвоката обставини і надано їм належне правове обґрунтування.
Відповідно до супровідного листа від 28.07.2025 №1325/6, рішення КДКА Дніпропетровської області від 24.07.2025 №16/ДПВ-25, надіслано ОСОБА_1 , що свідчить про дотримання відповідачем приписів частини 2 статті 39 Закону № 5076-VI та пункту 33 Положення №120.
Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення відповідачем строків розгляду його скарги, то колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин справи в їх сукупності, недотримання відповідачем встановлених означеним пунктом Положення № 120 строків прийняття рішення за результатами перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката не вплинуло на правомірність оскарженого рішення.
Також суд першої інстанції вірно зауважив про безпідставність доводів ОСОБА_1 про відсутність у відповідача компетенції, оскільки кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури забороняється діяти більше двох строків без перевиборів кожні п`ять років.
Відповідно до статті 46 Закону №5076-VI організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України. Адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України.
Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна та підзвітна конференції адвокатів регіону. Голова та члени кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п`яти років та адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, місті Севастополі і відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України, строком на п`ять років. Одна й та сама особа не може бути головою або членом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більше ніж два строки підряд ( ч.ч. 1,2 ст. 50 Закону №5076-VI).
Голова кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури організовує і забезпечує ведення діловодства кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Голова, член кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути достроково відкликаний з посади за рішенням конференції адвокатів регіону, яка обрала його на посаду.
Відповідно до частини 3 статті 50 Закону №5076-VI кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діє у складі кваліфікаційної та дисциплінарної палат. Кваліфікаційна палата утворюється у складі не більше дев`яти членів, дисциплінарна - не більше одинадцяти членів палати. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є повноважною за умови обрання не менше двох третин від кількісного складу кожної з її палат, затвердженого конференцією адвокатів регіону. Кожна палата на своєму першому засіданні шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості членів палати обирає з числа членів палати голову та секретаря палати. Голова палати за посадою є заступником голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Пунктом 4.1 ст. 4 Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Дніпропетровської області передбачено, що Голова та члени КДКА обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п`яти років та адреса робочого місця яких знаходиться у відповідному регіоні і відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України, строком на п`ять років. Одна й та сама особа не може бути головою або членом КДКА більше ніж два строки підряд.
Статтею 7 вказаного Положення визначено, що при виконанні функцій колегіального органу системи адвокатського самоврядування, при організації засідань та вирішенні питань, визначених статтею 6 цього Положення, КДКА керується Регламентом КДКА, який затверджується рішенням Ради адвокатів України.
Рада адвокатів Дніпропетровської області у листі від 14.11.2025 №409/3-25 повідомила суд, що установча конференція адвокатів Дніпропетровської області відбулася 29.01.2013. За результатами зазначеної конференції було ухвалено рішення про обрання голови та членів КДКА Дніпропетровської області. Вказано, що в ході проведення наступних конференцій адвокатів Дніпропетровської області рішень про зміну кількісного складу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області не приймалось. Крім того, у зв`язку із дією карантинних обмежень з початку 2022 року та введенням на території України в лютому 2022 року режиму воєнного стану, конференція адвокатів Дніпропетровської області в період з 01.01.2022 року по теперішній час не проводилась.
Відповідно до рішення Ради адвокатів України від 21.09.2020 р. №69 «Про затвердження роз`яснення щодо інституціонального континуїтету НААУ та організаційних форм адвокатського самоврядування», за наявності об`єктивних підстав, які виключають можливість проведення безперешкодного та безпечного для життя і здоров`я осіб відповідних виборів, органи адвокатського самоврядування продовжують виконувати свої повноваження до початку діяльності новосформованих органів адвокатського самоврядування та обрання нових членів.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.
Отже, відсутність переобрання складу КДКА Дніпропетровської області у визначений строк зумовлена об`єктивними та незалежними від волі відповідного органу обставинами і не свідчить ні про припинення її повноважень, ні про протиправність подальшого виконання функцій КДКА.
З урахуванням наведених вище обставин справ та норм чинного законодавства, суд першої інстанції вірно виснував, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Дніпропетровської області на час прийняття оскаржуваного рішення залишалася повноважним органом, діяла в межах наданих законом повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством. 
Відповідно Рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 24.07.2025 №16/ДПВ-25 є правомірним, прийнятим із дотриманням процедури, встановленої Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положенням про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 року №120.
Щодо покликання апелянта на рішення Івано – Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/5340/25, яким суд зобов`язав РАУ усунути суперечності у Положенні № 120 та «Інструкції з діловодства у регіональних органах адвокатського самоврядування», затвердженої наказом заступника голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України №32/1/3-13 від 20.06.2013/, то таке станом на 01.09.2026 законної сили не набрало.
Щодо оскарження в апеляційному порядку ухвали Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 р., якою його заяву в частині доповнення пункту 1 позовної заяви позовними вимогами про визнання порушенням п.2.3.17, 2.3.18 Регламенту Вищої КДКА, затвердженого рішенням №78 РАУ, листом №1874 від 24.03.2025 скерування скарги позивача до КДКА Івано-Франківськ на адвоката Сендецького В.Р., повернуто без розгляду, то постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2026 р. вказана ухвала залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 без задоволення.
Отже, апеляційний суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Крім цього, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки підстави для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі №300/5621/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя | | З. М. Матковська
судді | | О. М. Гінда
| | В. В. Гуляк
Повний текст постанови складений та підписаний 11.09.2026 .