Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/951/26
Номер провадження 2/299/457/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Леньо В.В., за участю секретаря судового засідання Бордей О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :
ТОВ "Споживчий Центр" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» (надалі Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі Позичальник) 10.03.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) №10.03.2024-100001472.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.03.2024, на строк вказаний в заявці. 
Відповідно до умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) з якою позичальник ознайомилася під час укладення кредитного договору. 
Згідно умов кредитного договору №10.03.2024-100001472 року позичальнику надано кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 10.03.2024; сума кредиту 6000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 20.04.2024. 
Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача.
Отже, позивач констатує, що Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало належним чином та в повному обсязі. 
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, відповідно станом на дату подачі позову наявна заборгованість у розмірі 11880 грн., що складається з: тіла кредиту - 6000 грн.; процентів - 5880 грн., чим порушено права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.03.2026 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Ухвалою суду від 16.06.2026 року закрито провадження у даній справі в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 6000 гривень. В частині стягнення нарахованих відсотків розгляд справи продовжено.

Сторони на розгляд справи не з`явилися.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.
Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи, в порядку вимог п.4 ч.7 ст.128 ЦПК України, відтак у відповідності до ч. 8 ст.178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи в змішаній (паперовій та електронній формі) та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною другою ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме ( ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).
Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» (надалі Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі Позичальник) 10.03.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) №10.03.2024-100001472.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.03.2024, на строк вказаний в заявці. 
Відповідно до умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) з якою позичальник ознайомилася під час укладення кредитного договору. 
Згідно умов кредитного договору №10.03.2024-100001472 року позичальнику надано кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 10.03.2024; сума кредиту 6000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 20.04.2024. 
Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача.
Отже, позивач констатує, що Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало належним чином та в повному обсязі. 
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, відповідно станом на дату подачі позову наявна заборгованість у розмірі 11880 грн., що складається з: тіла кредиту - 6000 грн.; процентів - 5880 грн., чим порушено права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , згідно Кредитного договору № 10.03.2024-100001742 від 10.03.2024р. має заборгованість, яка складає: - 6000 грн основний борг; - 5880 грн проценти; Разом 11880 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 10.03.2024 по 20.04.2024.
Згідно квитанції за сплату №1070135671 від 20.04.2026 року, відповідач ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Споживчий Центр» 6000 грн. згідно Кредитного договору № 10.03.2024-100001742 від 10.03.2024р.
Ухвалою суду від 16.06.2026 року закрито провадження у даній справі в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 6000 гривень. В частині стягнення нарахованих відсотків розгляд справи продовжено.

Щодо стягнення з відповідача нарахованих відсотків у розмірі 5880 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що відповідача ОСОБА_1 , 1975 р.н. 25.02.2022 року призвано на військову службу по мобілізації, що стверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.04.2026 року (а.с.26) та доданими відповідачем матеріалами (а.с. 30-37).

Згідно зі статтями 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», що закріплює гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції чинній на час укладення договору 10.03.2024 р.) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного тану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 05/1993/17-ц особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02. 2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
З огляду на те, що відповідач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором.
Колегія суддів враховує, що зі змісту статті ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції чинній на час укладення договору) вбачається, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, відсотки були нараховані позикодавцем безпідставно.
Отже, у період виконання умов кредитного договору відповідач мав статус військовослужбовця та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.
Відповідач станом на час укладення кредитного договору і по даний час проходить військову службу за призовом по мобілізації. 
Тобто на час надання кредиту, відповідач був призваний на військову службу.
З огляду на вказане проценти по кредиту нараховані за період з 10.03.2024 по 20.04.2024, тобто час протягрм якого були нараховані, з відповідача стягненню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 284, 354 ЦПК України, суд,- 

У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 5880 гривень як заборгованість за процентами за Кредитним договором № 10.03.2024-100001742 від 10.03.2024 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса вул.Саксаганського, 133-А, 01032, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 37356833, ел. пошта info@sgroshi.com.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 . 

Головуючий	Леньо В. В.